Blyttia_200401_skjer.. - Universitetet i Oslo
Blyttia_200401_skjer.. - Universitetet i Oslo
Blyttia_200401_skjer.. - Universitetet i Oslo
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Torbjørn Alm<br />
(Finnmark) av Yngvar Mejland rundt 1960 viser at<br />
dyvelsdrek her i stedet ble røkt:<br />
«Dyvelsdrek – pirunpaaska ble røkt for å holde sykdom<br />
borte.» (NEG 80: 19722)<br />
Antakelig er det lignende hensyn som ligger bak<br />
bruken av dyvelsdrek i snus, slik den fremgår av<br />
medisinalberetningen for Sør-Varanger for året<br />
1890:<br />
«Selv yngre Kvænkoner er ivrige Tobaksrøgere. Til<br />
snus er seet anvendt en Blanding af Brændevin,<br />
Tobak og Dyvelsdræk.» (Forsdahl 1976:29).<br />
Dyvelsdrek i sigøyner- og<br />
omstreifertradisjon<br />
Det fremgår av Eilert Sundts klassiske beskrivelse<br />
av sigøynerne og andre omstreifere i Norge (Sundt<br />
1852) at kvinnene delvis livnærte seg som «kloke<br />
koner». Dyvelsdrek var et av hjelpemidlene de<br />
hadde til rådighet:<br />
«Vel har en forsynlig taterske altid en drabbeskemokti<br />
hos sig, det er, en æske, hvori man kan finde<br />
f.ex. lidt dyvelsdræk og bævergjæl, salpeter, svovl,<br />
en tørret kalmusrod eller to og deslige naturalier, som<br />
siges at være virksomme for mindre onder; men i<br />
vanskeligere tilfælder anvendes alene besværgelsen,<br />
ragusta, (...)» (Sundt 1852:152).<br />
Noen utfyllende opplysninger om denne virksomheten<br />
finnes hos Flekstad (1949:30, 47-48, 56,<br />
73, 90, 181). «Legemidlene» er ikke spesifisert,<br />
men det fremgår klart at de delvis ble kjøpt på<br />
apotek. Stortyven Gjest Baardsen traff på sine<br />
vandringer på Vestlandet noen kvinnelige omstreifere;<br />
en av dem livnærte seg nettopp ved å helbrede<br />
husdyr:<br />
«Ser De vel, således må vi stakkars vandrere slå<br />
oss igjennom i verden. Det er vår lykke at bøndene<br />
er så overtroiske og lar seg så lett ta ved nesen.<br />
Skulle jeg med mine små betale allting med penger,<br />
ville det se galt ut, ti hvorfra skulle jeg ta dem? Jeg<br />
måtte da betale, og dertil har jeg dog aldri vært vant.<br />
Ved slike småknep og ved å ha atskillige småsaker<br />
jeg kjøper på apoteket å selge, slår jeg med godt<br />
igjennom.» (Baardsen 1835, sitert etter Flekstad<br />
1949:30).<br />
Et annet omstreiferpar livnærte seg på lignende<br />
vis:<br />
(...) «i virkeligheten agerte Christian Fredriksen dyrlæge,<br />
og hun drev med kvakksalveri, signen, manen<br />
og det å spå. Hun hadde urter, røtter, pulvere, små<br />
flasker fylt med ukjente væsker og noen underlige,<br />
mystiske gjenstander hvis bruk hun ikke ville oppgi.»<br />
(Flekstad 1949:57).<br />
Fredrik Larsen Hartman var en sentral kilde for<br />
Sundts bok om sigøynerne i Norge. Også han<br />
skaffet seg remedier på apotek:<br />
«Han kunde have levet godt her. Men den medfødte<br />
Taternatur var ham vel for sterk. Da Sommeren første<br />
Gang vendte tilbage med varme Solskinsdage og<br />
lyse Nætter, saa strøg han afsted igjen. I Nabobyens<br />
Apothek kjøbte han sig Urter og Draaber, agerede<br />
dermed Mirakeldoktor for Folk og Fæ i Omegnen og<br />
blev komplet Fant igjen som før eller værre end før.»<br />
(Sundt 1852, sml. Flekstad 1949:90).<br />
Vi kan antakelig trygt gå ut fra at dyvelsdrek var<br />
med i medisinkisten til de fleste slike omreisende<br />
folkelige helbredere.<br />
Bruk av dyvelsdrek i noen andre<br />
land<br />
Det ligger utenfor rammene av denne artikkelen å<br />
gi noen oversikt over tradisjonell bruk av dyvelsdrek<br />
i andre land – i så fall ville den raskt svulme<br />
til en bok. Noen sammenligninger med nabolandene<br />
kan imidlertid være av interesse.<br />
Den norske tradisjonen om dyvelsdrek er nokså<br />
lik den danske. Også i Danmark har dyvelsdrek<br />
vært brukt både som medisin for sykdom hos<br />
mennesker, og mer generelt som et vern mot onde<br />
krefter; en pose med dyvelsdrek og andre stoffer<br />
med sterk lukt om halsen skulle verne mot trollskapen<br />
(Brøndegaard 1987a:82-83). I Danmark<br />
inngikk dyvelsdrek dessuten, sammen med sevenbom<br />
Juniperus sabina, i preparater som skulle<br />
hindre graviditet (Brøndegaard 1987a:81). Begge<br />
er abortfremkallende; sevenbom er beryktet som<br />
abortplante i store deler av Europa (se Brøndegaard<br />
1959, 1964, Alm 2003b). Denne anvendelsen<br />
har gitt opphav til ordtak som «dyvelsdræk og<br />
sevenbom, gjør så mangen hore from» (Brøndegaard<br />
1987a:81). I Norge synes slik bruk å ha<br />
vært sjelden, men svartebøkene fra Rustad i Elverum<br />
(Hedmark) nevner både bevergjell, dyvelstrek<br />
og sevenbom som midler som kunne fremkalle<br />
abort (Evensen 1994:99).<br />
Også i Danmark ble dyvelsdrek flittig brukt om<br />
det var problemer med husdyrene, enten disse<br />
skyldtes sykdom (Brøndegaard 1987a:78), eller<br />
ble tilskrevet trolldom og onde krefter (sml. Brøndegaard<br />
1987b:194, 1987c:80, 1987d:216, 264,<br />
274) – f.eks. når det var noe galt med melkeproduktene,<br />
særlig om fløten ikke ga smør (Brøndegaard<br />
1987a:82, 1987b:292, 1987c:290).<br />
Innen det svenske språkområdet er dyvelsträck<br />
blitt som verneråd mot sykdom og onde<br />
krefter, gjerne ved røyking (Tillhagen 1958:121),<br />
eller i form av magisk smurning, ofte som én av ni<br />
ingredienser (Tillhagen 1958:124). På samme vis<br />
som i Norge, var dyvelsdrek et vanlig inventar i<br />
trollposer (Tillhagen 1958:135, 147). Bruken mot<br />
42 <strong>Blyttia</strong> 62(1), 2004