Blyttia_200401_skjer.. - Universitetet i Oslo
Blyttia_200401_skjer.. - Universitetet i Oslo
Blyttia_200401_skjer.. - Universitetet i Oslo
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Kjennerud 1933a:3). Et typisk symptom er tap av<br />
matlysten, særlig hos kyr og hester (Reichborn-<br />
Kjennerud 1933a:3, Nordal 1940:47). Fra Syvde i<br />
Vanylen på Sunnmøre (Møre og Romsdal) angir<br />
Nordal (1940) en kur basert på dyvelsdrek:<br />
«Som råd mot denne sjukdommen gjev ein dyvelsdrekk<br />
(Gummi-resina Asa foetida) i fast form, (...)»<br />
(Nordal 1940:47).<br />
Fra Folldal i Hedmark er dyvelsdrek nevnt som et<br />
middel mot busott:<br />
«Dyvelsdrekk var kjend og til dels bruka, til kyr som<br />
leid av husmannssjuke (Busott).» (NEG 80: 15618,8).<br />
I Balestrand i Sogn og Fjordane ble dyvelsdrek<br />
blandet inn i deig, og gitt til buskapen som medisin:<br />
«Dei elta det inn i deig («knø» sa dei her) og gav dyra<br />
(helst kyr) det når det vanta dei noko.» (NEG 80:<br />
15833, 8).<br />
I Nordreisa (Troms) brukt man dyvelsdrek om buskapen<br />
fikk diare:<br />
«Dyvelsdrek var vanlig å ha. Utenom forannevnte<br />
brukte man den mot «skjetta» hos dyr. De fikk den i<br />
brennevin.» (NEG 80: 15747, 3).<br />
I Spydeberg (Østfold) ble dyvelsdrek brukt mot<br />
innvollsorm hos hester:<br />
«Mod Orm hos Heste indgives Dyvelsdræk.» (Wilse<br />
1779:443).<br />
Dyvelsdrek er også blitt brukt mot utvendige parasitter.<br />
En svartebok fra Moland i Telemark fra rundt<br />
1800 inneholder en oppskrift for behandling av<br />
skabb hos husdyr:<br />
«For Skab paa Kreatur. Mosius-Salve, Amoli og Amatius,<br />
Divelsdrik og Bøvergjæld.» (Bang 1902:733, nr.<br />
1498).<br />
Et lignende råd finnes i svarteboken fra Åkerholt i<br />
Lardal, Vestfold. Her er det ikke uttrykkelig sagt at<br />
oppskriften bare gjelder for husdyr, men blandingen<br />
er knapt fristende for mennesker:<br />
«Raad for skab at give Jn - - 1 Brent urin 2 Raatiere<br />
3 og divelstrek 4 men tel at 1 Krud 2 Tran 3<br />
Brennesten» (Anonym 1948:35).<br />
Hermundstad (1936) nevner at dyvelsdrek ble<br />
brukt for mange formål i Valdres (Oppland), men<br />
at den kunne fremkalle abort hos hester:<br />
«Divelstrek-brennevin brukte dei for mangt og mykje.<br />
Men det var fårleg med å bruke det. Gav du ei føltung<br />
merr det, kasta ho følet.» (Hermundstad 1936:80).<br />
Etter at fødselen var overstått, kunne buskapen<br />
derimot få dyvelsdrek. I slike tilfeller ble det nok<br />
mest brukt som et verneråd (dvs. et apotropaisk<br />
middel) mot onde krefter. I Modum (Buskerud) ble<br />
kyrne også vigslet:<br />
«Somme brukte å gi krøttera ein dram dyvelsdrekk<br />
av i’ sølvstaup når dom hadde børi, eller dom vigsla<br />
over dom med brent brød.» (Samuelsen 1966:53).<br />
Fra Fron i Gudbrandsdalen finnes det en svarteboksoppskrift<br />
fra rundt 1750 hvor dyvelsdrek skulle<br />
<strong>Blyttia</strong> 62(1), 2004<br />
Dyvelsdrek i folketradisjonen i Norge – med noen klassiske sidesprang<br />
hindre at hesten ble «skjemt» av onde mennesker:<br />
«At en Hest ei skal blive skjæmt af onde folk. Hav<br />
Hvidløk og Divelsdræk i en Pung, heng den i Hestens<br />
Svands; det hjælper vist.» (Bang 1902:320, nr. 740).<br />
Tillier (1923) har en treffende kommentar til almuens<br />
tiltro til dyvelsdrek som et middel mot tauver<br />
og annen krøttersykdom som skyldtes onde krefter:<br />
«Det onde maatte jo fordrives av noget, som var<br />
sterkere, og medicinens styrke bedømtes efter dens<br />
lugt og smak; jo fælere den lugtet og jo mere den<br />
brændte i halsen, des sterkere var den. Saltet ble til<br />
glaubersalt, i brændevinen maatte der krutt, helst<br />
det sterkeste minerkrutt, sennep og vaspepper, terpentin,<br />
salmiakspiritus og fremforalt det av almuen<br />
som det allersterkeste middel anseede – dyvelstræk,<br />
(...)» (Tillier 1923:247-248).<br />
Dyvelsdrek har også vært brukt for å sikre at buskapen<br />
skulle kom hjem i rett tid. En slik oppskrift<br />
er kjent fra Lesja i Oppland:<br />
«For å få krytyre te å gå heim, kjøfte døm på apotekje<br />
nogo som døm kalla busett. De va ihopsett tå Johannes-brød<br />
og dyvelsdrøkk. Så slo døm på de brennevin.<br />
Døm ga’ kyom de.» (Solheim 1952:165, etter<br />
spørreliste).<br />
Bruken av johannesbrød Ceratonia siliqua for å få<br />
husdyr til å vende hjem i rett tid er velkjent i norsk<br />
folketradisjon (Alm 2002a, 2003a:7). Dyvelsdrek<br />
synes ikke å ha nytt riktig samme tiltro til dette<br />
formålet.<br />
Dyvelsdrek som verneråd mot<br />
rovdyr<br />
Flere steder i Norge er dyvelsdrek blitt brukt til å<br />
verne buskapen mot rovdyr – igjen trolig mest som<br />
et apotropaisk middel (Solheim 1952:238). Slik<br />
bruk fremgår av en svartebokoppskrift fra Moland<br />
i Telemark rundt 1800, «At bevare Kreatur for<br />
Skrub»:<br />
«Divelsdrik, som er lys-rød, naar du skjær i den,<br />
Bævergjæld, som er gul, meyng det i Salt og giv<br />
Kreaturen.» (Bang 1902:734, nr. 1501).<br />
Den tidligere siterte svarteboken fra Åkerholt i<br />
Lardal (Vestfold) inneholder to slike råd, ett mot<br />
bjørn og ett mot ulv:<br />
«Raad for Biøren at hand icke Skal gaa i ageren –<br />
saa Er divelstreg De alte Salve – divelstreg – Vite løg<br />
at» (Anonym 1948:36).<br />
«Raad for her ulf Ven Er Divelstreg 4. Saltpeter 4<br />
salmmeak 2<br />
Skal støbes Paa 3 ad 1 Peler med Pis – og maa<br />
hesten En hal Pel agangen in.» (Anonym 1948:38).<br />
I Odda i Hardanger (Hordaland) skulle dyvelsdrek<br />
beskytte sauene mot reven; her fremgår det sam-<br />
35