You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
spenningen når vi skulle slå ball og velge lag - ydmykelsen for den som<br />
ikke var god og ble stående igjen til sist.<br />
Jeg var bare flink i norsk og regning og sånne ubetydelige fag, jeg - for<br />
meg hadde det den tiden betydd mye mer å være god i sport og praktiske<br />
fag. Tegning og håndarbeide var det ikke så farlig med, selv om jeg ikke<br />
var særlig talentfull der heller. Språk likte jeg godt, på folkeskolen fikk vi<br />
tysk i stedet for engelsk på grunn av krigen, men på Latinskolen fikk vi<br />
både engelsk og fransk senere.<br />
Vi måtte ha 3 fremmedspråk for å få artium på engelsklinjen som det het<br />
den gangen.<br />
Strikke og sy kunne jeg ikke fordra, strikketøyet ble så hardt at jeg nesten<br />
ikke fikk pinnene ut. Og sying gikk det ikke noe særlig bedre med, holdt<br />
på med en gul duk til mor i årevis, så den husker jeg godt. Den hadde<br />
broderte firkanter i alle hjørnene, de skulle fylles med blomster. Det ble<br />
jeg aldri ferdig med, for til slutt ble den som regel vel avbalanserte frk.<br />
Bruun rasende:<br />
"Kommer du med den duken i år igjen!",<br />
så den måtte mor gjøre ferdig selv. Hun gjorde nok ferdig både strikketøy<br />
og annet, og fikk alltid "Meget" i håndarbeide! Lurer på om hun ikke<br />
også hadde en finger med i mesterverket mitt som befinner seg på hytta<br />
nå: den gule puten sydd med tykk ulltråd på stramei (tror jeg det heter) og<br />
brodert med hvite blomster. De er så fine at de tror jeg nesten mor må ha<br />
æren for.<br />
Karakterer i alle fag fikk vi helt fra førsteklasse av, også i orden og<br />
oppførsel, ofte med kommentarer av frøken. Fraværsdager ble talt opp og<br />
anmerket.<br />
Det var som regel far som underskrev karakterboken. Det hendte jo at jeg<br />
gruet meg for å vise den frem når jeg hadde fått anmerkning som "ond<br />
ånd" eller andre ting som dårlig karakter i svake fag, men jeg kan aldri<br />
huske at han sa noe annet enn "hm" og så på meg over brillene. Men jeg<br />
kan ikke huske at jeg fikk ros for gode karakterer heller.<br />
Han var sporty og hjalp meg når det trengtes. Husker godt den gangen jeg<br />
av en eller annen grunn ikke hadde fått skrevet stilen min i tide. Mor var<br />
bekymret og gikk i forbønn for meg om morgenen før jeg skulle gå på<br />
skolen. Mens han sto på badet og barberte seg, dikterte han meg stilen<br />
som jeg fikk skrevet ned, til min og mors store lettelse.<br />
Og barbering var ingen enkel sak den gang - det foregikk med barberkost,<br />
mye skum og skarp barberhøvel som skulle tørkes av på dertil egnet<br />
barberhåndkle. Det var et lite hvitt håndkle, som regel brodert med både<br />
blomster og "Til far", en favoritt blant sømglade givere både til jul og<br />
bursdager.<br />
92