You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
kvann, markjordbær fant vi også i gresset der og i veikanten, men de<br />
største og beste, de fantes i Moghusdalen ved Oppstad.<br />
I det hvite huset der oppe hadde en mann hengt seg, ingen ville bo der<br />
etter det - vi lusket rundt hjørnene og lurte på om han gikk igjen. Om ikke<br />
annet enn for å beundre den flotte utsikten!<br />
I bakkene opp for gården stelte også Signe til kaffeslabberas, dekket med<br />
hvit duk i gresset og mange godsaker for store og små. (Tror nok at det er<br />
dette minnet som gjorde at jeg visste at oppover her skulle hytta vår<br />
ligge!)<br />
Utrolig hva Signe rakk av alt arbeid inne og ute, men så ser jeg henne<br />
også for meg stadig springende gjennom tunet til og fra ett eller annet<br />
arbeid. Snill og blid og tålmodig hadde hun også meg på slep. Noe av det<br />
gildeste jeg visste var å være med henne når kuene skulle drives frem og<br />
tilbake fra beitet ute på Ækrune nedenfor Bakka. Og hun lærte meg å<br />
melke! Stundene i fjøset sammen med Signe glemmer jeg aldri. Hun i<br />
fjøsforkleet sitt, skaut på hodet. Den gode lukten og lydene fra kuene der<br />
de sto fornøyd på båsen sin og tygget i seg høyet jeg hadde gitt dem.<br />
Signe melket så det sang i bøtta, spruten sto. Jeg lente hodet mot den<br />
varme, store og gode kumagen, strevde og dro i spenene og fikk da litt<br />
melk i bøtta etter hvert, jeg også.<br />
Låven på Moghus var ekstra koselig, syntes jeg. Tømret, liten og lav, ikke<br />
på langt nær så stor som den rødmalte, staselige låven på Lofthus. Men<br />
den hadde både høyloft, fjøs, stall og skåle, og i skålen befant seg den<br />
hyggeligste utedo i verden! Mørkt var det der, men den var ren og pen og<br />
ordentlig, og tro meg – det luktet så godt der! Og det var 3 hull i<br />
forskjellige størrelser, barnehullet var bittelite, og alle hullene hadde lokk<br />
med tomme trådsneller til håndtak. Jeg brukte doen i alle år hver gang jeg<br />
gikk gjennom tunet, og var ordentlig lei meg da den gamle låven ble revet<br />
fordi det nye sauefjøset skulle opp.<br />
Når det var ekstra hett, ga Signe meg lov til å gå inn i den lille, kjølige<br />
finstoga på nordsiden av huset. Der satt jeg alene og beundret den djerve<br />
tegningen hennes av bjørnen på Våmur (hun hadde bodd hos og lært av<br />
Otto og Tilla Hvalstad). Den flotte syrinbusken vokste helt opp til<br />
nordvinduet; jeg følte høytiden og den svale stillheten i rommet. Alt mens<br />
jeg drakk det hjemmebryggete ølet hennes, som hun visste at jeg likte så<br />
godt.<br />
Eldhuset på Moghus, i stort gammelt tømmer, var lite og mørkt og<br />
spennende, med vedskjul til høyre for den åpne midtgangen og stue med<br />
41