BIOLOĢISKĀ DAUDZVEIDĪBA GAUJAS NACIONĀLAJĀ PARKĀ ...
BIOLOĢISKĀ DAUDZVEIDĪBA GAUJAS NACIONĀLAJĀ PARKĀ ...
BIOLOĢISKĀ DAUDZVEIDĪBA GAUJAS NACIONĀLAJĀ PARKĀ ...
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
i o l o Ģ i s K ā d a u d Z V e i d ī b a G a u j a s n a C i o n ā l a j ā p a R K ā<br />
E.1.5. un E.1.6. Mežmalas<br />
Mežmalu sabiedrības veidojas īpatnējos apstākļos zālāju un meža ekotona (pārejas) zonā. Šīs sabiedrības tiek<br />
izdalītas kā atsevišķs augāja tips (tās pēc definīcijas nav zālājs, jo ir galvenokārt primāras, kamēr zālāji – sekundāri,<br />
un tajās dominē platlapji, nevis graudzāles), un to optimālā izplatība ir Dienvideiropa. Latvijā tās sastopamas<br />
reti, galvenokārt upju ielejās sausās, saulainās, visbiežāk kalcifītās augtenēs ar ekspozīciju uz dienvidiem, un te to<br />
saglabāšanos nodrošina ekstensīva apsaimniekošana (neregulāra ganīšana, appļaušana un krūmu izciršana).<br />
Gaujas NP mežmalu sabiedrības konstatētas ļoti reti, tikai nelielās (dažu metru) joslās zālāju, ceļmalu u.c. biotopu<br />
un meža saskares zonā, taču, iespējams, ka tās ir izplatītas daudz biežāk, īpaši Gaujas un to pieteku terasēs – zonā<br />
starp upes krastu un mežu. Raksturīga iezīme ir sugu grupa, kas sastopama gandrīz tikai mežmalu sabiedrībās un<br />
veido raksturīgo izskatu, jo parasti tās ir arī dominējošās sugas – zirgu āboliņš Trifolium medium, parastā raudene<br />
Origanum vulgare, saldlapu tragantzirnis Astragalus glycyphyllos, Polijas un birztalu nārbulis Melampyrum polonicum,<br />
M. nemorosum, meža dedestiņa Lathyrus sylvaticus u.c. Aprakstīta zirgu āboliņa sabiedrība pie Līgatnes pārceltuves,<br />
kurā dominē zirgu āboliņš un Polijas nārbulis.<br />
E.2. Mēreni mitri zālāji<br />
Mēreni mitri zālāji Gaujas NP ir plaši izplatīti, arī augu sabiedrību skaits ir lielāks nekā sausajos zālājos. Plašāk<br />
izplatītās ir smaržzāles-parastās smilgas sabiedrības, retāk sastopamas pļavas auzenes un augstās dižauzas<br />
sabiedrības. Vairākas aprakstītās augu sabiedrības – meža suņburkšķa, podagras gārsas, niedru auzenes un<br />
kamolzāles, raksturīgas aizaugošām, ilgi neapsaimniekotām pļavām, tās ir dažādas pļavu aizaugšanas un degradācijas<br />
stadijas.<br />
E.2.1. Vilkakūlas zālāji<br />
Vilkakūlas zālājus pārstāv tikai stāvās vilkakūlas sabiedrības. Šim zālāju tipam Eiropā ir boreoatlantisks areāls,<br />
tādēļ arī Latvijā tie galvenokārt saistīti ar Piejūras zemieni, kur edafiskie (nabadzīgs smilšains substrāts) un klimatiskie<br />
(okeāniskākie apstākļi) faktori tām vislabvēlīgākie. Pēc sugu sastāva tie tik ļoti atšķiras no pārējiem mēreni mitrajiem<br />
zālājiem, ka floristiski-ekoloģiskajā klasifikācijā tos iedala atsevišķā klasē – Calluno-Ulicetea (boreoatlantiskie vilkakūlas<br />
zālāji un virsāji) (1. pielikums).<br />
Gaujas NP vilkakūlas zālāji sastopami ļoti reti, – konstatēti tikai pie Paulēnu mājām Kauguru pagastā,<br />
Līdumnieku mājām Krimuldas pagastā, Tītmaņu mājām Līgatnes pagastā un Gaujēnu mājām Straupes pagastā.<br />
Sabiedrības veidojušās ļoti nabadzīgās, skābās smilts augsnēs ilgstošas ganīšanas ietekmē. Raksturīgs zems zelmenis,<br />
kur pamatstāvu veido zemās graudzāles (10-15 cm augstas) stāvā vilkakūla Nardus stricta un pazvilā misiņsmilga<br />
Sieglingia decumbens, raksturīgas sugas ir arī aitu auzene, suņu vijolīte Viola canina, parastais vizulis, stāvais retējs<br />
Potentilla erecta, parastā ziepenīte Polygala vulgaris u.c.<br />
Vilkakūlas zālāji pēc apsaimniekošanas pārtraukšanas var ilgi saglabāt sugu daudzveidību, jo kūlas uzkrāšanās<br />
ir lēna, pateicoties īsajam zelmenim un sugu ekoloģijai. Dominējošās graudzāles veido blīvus ciņus un velēnu,<br />
tādēļ tās spēj konkurēt ar citām lakstaugu sugām, kā arī kavē kokaugu ieviešanos. Tomēr arī šie zālāji aizaug, īpaši<br />
ar dažādām kārklu sugām. Tā kā tie ir vieni no lauksaimnieciski mazvērtīgākajiem zālājiem, to apsaimniekošana ir<br />
pārtraukta daudz agrāk nekā citos mēreni mitro zālāju tipos, tādēļ pašreiz to aizsardzība ir īpaši aktuāla.<br />
E.2.2. Atmatu zālāji<br />
No atmatu zālājiem Gaujas NP pārstāvētas smaržzāles-parastās smilgas sabiedrības. Parkā, līdzīgi kā visā<br />
Latvijā, tās ir vienas no plašāk pārstāvētajām augu sabiedrībām mēreni mitros augšanas apstākļos. Sabiedrības<br />
veidojas smilšainās, retāk mālsmilts atmatās, tās regulāri pļaujot un ganot [9]. Augājs ir polidominants, un to<br />
zelmeni veido parastā smilga, parastā smaržzāle Anthoxanthum odoratum un sarkanā auzene, bet no platlapju sugām<br />
raksturīgākās ir pelašķis, šaurlapu ceļteka, kodīgā gundega Ranunculus acris un birztalu veronika Veronica chamaedrys.<br />
Līdzīgi kā sausie zālāji, liela daļa smaržzāles-parastās smilgas sabiedrību Parkā netiek apsaimniekotas.<br />
Rezultātā tās kļūst floristiski vienveidīgas (polidominanci nomaina vienas vai dažu sugu dominēšana) un pakāpeniski<br />
pārkrūmojas. Mitrākos apstākļos notiek pļavu pamitrināšanās – pastiprināti izplatās ciņusmilga Deschampsia ceaspitosa<br />
(veidojas ciņusmilgas sabiedrības), kā arī citas mitrumu mīlošas sugas, piemēram, pļavas bitene Geum rivale, purva<br />
gandrene Geranium palustre, parastā vīgrieze Filipendula ulmaria u.c., un veidojas dažādas mitro pļavu sabiedrības<br />
(skatīt tālāk).<br />
E.2.3. Īstie zālāji<br />
Auglīgās augtenēs dabiskie zālāji gandrīz nav sastopami, tur parasti ierīkotas aramzemes vai kultivētie zālāji.<br />
Tā kā jau kopš 1990. gada liela daļa kultivēto zālāju netiek apsaimniekoti vai tiek izmantoti bez atjaunošanas<br />
0