Antanas Lesys "Bažnyčios riteris", Vilnius, 2012
Knyga skiriama 625-osioms Lietuvos Krikšto metinėms, prisimenant kunigą Juozą Zdebskį. Ji apie dvasininko Juozo Antano Zdebskio gyvenimą, veiklą, jo nudeginimą ir žūtį, sovietinį ir dabartinį kunigo žūties tyrimą, apie jo atminties įamžinimą. Leidinyje daug medžiagos iš Lietuvos ypatingojo archyvo (LYA), Lietuvos centrinio valstybės archyvo (LCVA), iš publicistinės bei periodinės spaudos. Knyga gausiai iliustruota nuotraukomis ir dokumentine medžiaga.
Knyga skiriama 625-osioms Lietuvos Krikšto metinėms, prisimenant kunigą Juozą Zdebskį. Ji apie dvasininko Juozo Antano Zdebskio gyvenimą, veiklą, jo nudeginimą ir žūtį, sovietinį ir dabartinį kunigo žūties tyrimą, apie jo atminties įamžinimą. Leidinyje daug medžiagos iš Lietuvos ypatingojo archyvo (LYA), Lietuvos centrinio valstybės archyvo (LCVA), iš publicistinės bei periodinės spaudos. Knyga gausiai iliustruota nuotraukomis ir dokumentine medžiaga.
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
laipsnio, centrinėse – IIIa, vietomis – IIIb laipsnio; pažeista
oda raudona su gausiomis sutrūkusiomis pūslėmis, kurių
dugnas murzinai raudonas, o netrūkusios pūslės pripildytos
gelsvai gintarinio skysčio; nudegę audiniai labai smarkiai
patinę – audinio struktūra padidėjusi kelis kartus.
Kitur teigiama, kad budinti gydytoja apžiūrėjusi nustatė
nudegimą ir nusiuntė į odos ir venerinių ligų dispanserį. Ten
budintis gydytojas sutiko ligonį paguldyti, tačiau kun. J.
Zdebskis pasakė, kad geriau tegul guldo į klinikas. Kunigas
paguldytas į Kauno akademinių klinikų nudegimų skyrių.
G. Drąsutytės užrašuose rašoma, kad spalio 8 d., kun. J.
Zdebskiui būnant Kauno klinikų nudegimų skyriuje, draugai
sužinojo apie KGB reikalavimą kunigui nustatyti venerinę ligą
ir ligonį perkelti gydyti į odos ir venerinių ligų dispanserį: „Po
2-jų parų sužinojome, kad saugumiečiai reikalauja nustatyti
venerinį susirgimą, o kun. Juozas kartojo: ,,Reikia bėgti…“
Gyd. B. Žemaitytė knygoje „Mylėti artimą“ pasakojo:
„Kai Tėvelį aplankiau, jis gulėjo. Atrodė, lyg paukštis
pakirptais sparnais, – nežinojo, ką daryti. Sako:
– Tai va, vaikeli, rytoj jau nuo manęs nusigręš visa
Lietuva… Padarys veneriniu ligoniu. Kas gi patikės, kad aš
nekaltas?!
<…> Ir tada prasidėjo lyg koks detektyvinis filmas: pavogta
ligos istorija ir išnešta į miestą. Gautas kunigo Zdebskio
įrašas ligos istorijoje, ji perfotografuota ir grąžinta atgal.
Pagaliau reikia suderinti veiksmus: to pabėgimo nenorėjo
net artimiausi draugai, nenorėjo duoti drabužių. <…> (Man
teko susitikti su citologinės laboratorijos gydytoja Albina
Kregždiene, kuri girdėjo nudegimų skyriaus gydytojų pokalbį,
jog reikia padaryti, kad tepinėlis būtų teigiamas. Iš tikrųjų –
ruoštasi padaryti tikru veneriniu ligoniu!). Pagaliau bičiuliai
nusileido – davė drabužius. Sugrįžome į klinikas. Važiavo
inžinierius Vytautas Vaičiūnas ir gydytoja Genutė Drąsutytė
<…> nutarėme: važiuojam į Viduklę, nes kunigas Svarinskas
89