VLB „INFORMACIJOS“, 2018 M. GRUODIS, NR. 10/576
„Informacijos“ - mėnesinis, elektroninis Vokietijos lietuvių bendruomenės leidinys, unikalus ne tik savo atsiradimo istorija, bet ir faktu, jog tai - vienintelis lietuvių kalba leidžiamas informacinis leidinys Vokietijoje.
„Informacijos“ - mėnesinis, elektroninis Vokietijos lietuvių bendruomenės leidinys, unikalus ne tik savo atsiradimo istorija, bet ir faktu, jog tai - vienintelis lietuvių kalba leidžiamas informacinis leidinys Vokietijoje.
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
VOKIETIJOS LIETUVIU BENDRUOMENES<br />
Nuotr. Daivos Bethke | Miuncheno lietuvė Guoda Baltrušaitytė.<br />
Nr.<strong>10</strong>/<strong>576</strong><br />
<strong>2018</strong><br />
12<br />
20-21 PSL. PORTRETAI: MIUNCHENO LIETUVIŲ BENDRUOMENĖ<br />
7 PSL. VISUOTINĖ GYNYBA TEBĖRA AKTUALI<br />
IR GYNYBOS SAMPRATA PLEČIASI<br />
8 PSL. DARBĄ PRADĖJO DIUSELDORFO<br />
LIETUVIŲ BENDRUOMENĖ<br />
27-28 PSL. ŠIEMET PER ŠVENTĄSIAS<br />
KALĖDAS Į LIETUVĄ NEVAŽIUOSIU<br />
<strong>VLB</strong> INFORMACIJOS | 12 - <strong>2018</strong> | <strong>GRUODIS</strong> 1
Brangūs Vokietijos lietuviai,<br />
artėjant gražiausioms ir susikaupimą simbolizuojančioms metų šventėms,<br />
Šv. Kalėdoms, linkime Jums santarvę ir pozityvumą skleidžiančių minčių,<br />
ta r p u sav io s u p rat i m o i r , ž i n o m a , v is ų J ū s ų t iks l ų , sie kių i š si pi ldym o .<br />
Tegu Jūsų neapleidžia tikėjimas.<br />
Ramybės Jūsų namams.<br />
<strong>VLB</strong> Valdyba<br />
2 <strong>VLB</strong> INFORMACIJOS |12 - <strong>2018</strong> | <strong>GRUODIS</strong> Nuotr. M. Dambriūnaitės-Šmitienės
REDAKTORIAUS ŽODIS<br />
Iš metų – į metus<br />
Gruodis išties stebuklingas metas vien dėl to, jog mums taip sistemingai pavyksta<br />
apgalvoti ir sudėlioti apytiksliai 358 dienų įvykius per vieną šventinę savaitę.<br />
Artimųjų ar draugų rate, prisimenant metus kaip filmą, kurį mes vienaip ar kitaip<br />
užfiksuojame savo išmaniuosiuose telefonuose, socialiniuose tinkluose. Tuomet,<br />
žiūrėdami jį, atsisukam tam tikras vietas, pagalvojame, ką padarėme gero ir ką<br />
galime padaryti geriau. Tuomet prasideda kontaktų knygos peržiūra bei nuostaba,<br />
matant ją gerokai papilnėjusią. Džiaugsmas rašant šį redaktoriaus žodį mane<br />
apima jau dabar, vien supratus, jog per šiuos metus pavyko tiek daug pažinti.<br />
Kokie jie, <strong>2018</strong>-ieji, buvo Vokietijos Lietuvių Bendruomenei? Sunkūs, jei žiūrėsime<br />
per negatyviąją prizmę, lengvi it pūkas, jeigu esame linkę pirma įžvelgti pozityvius<br />
dalykus. <strong>VLB</strong> Valdybai teko nemenkai paplušėti ir praleisti viršvalandžius,<br />
taisant kitų padarytas klaidas. Nes juk norisi, kad tas mūsų mėgstamas linksniuoti<br />
naujai verčiamas popieriaus lapas tikrai būtų švarus ir baltas. Naujiems metams<br />
beldžiantis į duris, linkiu mums visiems gilesnio požiūrio ir didesnės pagarbos vienas<br />
kito darbams. Tik palaikydami vienas kitą mes pasieksime užsibrėžtų tikslų.<br />
Riedėkime nuo kalno ir važiuokime į jį surėmę pečius ir sukaupę bendras jėgas.<br />
Mūsų gretose – daug naujų lietuvių, pastebimos naujai įsikūrusios bendruomenės.<br />
Sveikiname Diuseldorfo lietuvius su tikrai prasmingu žingsniu! Mūsu gretose<br />
taip pat daug atrastų lietuvių, kurie iki šiol nenorėję arba neišdrįsę tapti bendruomenės<br />
dalimi po truputį į ją įsitraukia. Ir aš tikrai žinau, kad ateityje, bendruomenių<br />
gretas papildžius įdomiais žmonėmis, jų laukia įdomūs projektai ir pasiekimai.<br />
O aš tikrai džiaugiausi, galėdama drauge su Jumis kurti „Informacijas“. Atrasti<br />
įvykius, juose dalyvauti, pažinti naujus žmones, rasti lietuvius, kurie daro<br />
tuos pačius, lietuvybę puoselėjančius darbus, tik atskirai nuo kitų. „Informacijų“<br />
pagalba pakviečiau juos užeiti ir niekad neišeiti. O kažkas šį leidinį atrado<br />
kaip įdomų ir vertą dėmesio žurnalą. Tikiuosi „Informacijos“ atras arba<br />
jau atrado kelią ir į Jūsų širdis. Nors ir elektroninės, galbūt vieną dieną jos<br />
pasibels į Jūsų duris kvepiančios popieriumi.<br />
O dabar, laukiant Kristaus gimimo arba tiesiog stebuklo, giliai širdyje žinau,<br />
kad 2019-ieji, mums itin svarbūs metai, taps pergalingi. Mes dar kartą kiekvienas<br />
atskirai arba bendruomenėse apgalvosime ir atliksime savo pilietinę<br />
pareigą – balsuosime visuose artėjančiuose rinkimuose, kurie mūsų laukia.<br />
Nuotr. Algirdo Šocho<br />
Ištvermės ir susikaupimo bei santarvės Jūsų namuose!<br />
Gražių švenčių ir iki kitų metų!<br />
Evelina<br />
VOKIETIJOS LB VALDYBOS<br />
<strong>„INFORMACIJOS“</strong><br />
Redaktorė: Evelina Kislych-Šochienė<br />
evelina.kislych@vlbe.org<br />
redakcija@vlbe.org<br />
Dizaineris: Elinas Venckus<br />
www.elinas-design.de<br />
D-68623 Lampertheim<br />
Tel.: 0162 5200 517<br />
KVIEČIAME AUKOTI<br />
„INFORMACIJOMS“!<br />
Banko sąsk.: Deutsche Bank Weinheim<br />
IBAN: DE94 6707 0024 0581 7978 00<br />
BIC: DEUTDEDBMAN<br />
Verwendungszweck: auka Informacijoms<br />
Išrašome aukų pažymą.<br />
Der Bezug dieser Zeitschrift<br />
ist im Mitgliedsbeitrag enthalten<br />
<strong>VLB</strong> Valdybos „Informacijas“<br />
galite skaityti internete adresu<br />
www.bendruomene.de<br />
Dėl reklamos „Informacijose“<br />
ir <strong>VLB</strong> interneto svetainėje<br />
kreipkitės adresu<br />
reklama@bendruomene.de<br />
VIRŠELYJE:<br />
Viršelyje: Miuncheno lietuvė<br />
Guoda Baltrušaitytė.<br />
Nuotr.<br />
Daivos Bethke<br />
<strong>VLB</strong> INFORMACIJOS | 12 - <strong>2018</strong> | <strong>GRUODIS</strong> 3
AKTUALIJOS<br />
Produktyvusis Vokietijos Lietuvių Bendruomenių<br />
suvažiavimas Miunchene<br />
Redakcijos informacija<br />
Lapkričio 2-4 d. Vokietijos Lietuvių Bendruomenė (<strong>VLB</strong>) sukvietė apylinkių atstovus<br />
į kasmetinį darbuotojų suvažiavimą. Šiemet organizuotas Vokietijos<br />
lietuvių susitikimas įvyko Miunchene.<br />
Nuotr. <strong>VLB</strong> pirmininkas ????| ??? Alfredas Hermann<br />
<strong>VLB</strong> Valdybos narė, dr. Sandra Petraškaitė-Pabst, pabrėžė, kad<br />
<strong>VLB</strong> darbuotojų suvažiavimas yra svarbiausias ir iškiliausias<br />
metų įvykis bendruomenės gyvenime, kuris yra ir visų ją sudarančių<br />
apylinkių veiklos atspindys. Tokie susibūrimai kaip šis<br />
stiprina apylinkių bendruomenės lyderių sąmoningumą, patvirtina,<br />
kad bendruomenė yra vieninga ir veikia skirtingose Vokietijos<br />
vietovėse. Visa tai tik įrodo, jog esame stipresni veikdami<br />
išvien. <strong>VLB</strong> Valdybos užduotis ir pagrindinis tikslas yra ne tik skatinti<br />
bendradarbiavimą tarp apylinkių, dalintis patirtimi, siekti<br />
naujų bendrų planų, kurti perspektyvias ateities vizijas, bet ir<br />
rūpintis istoriniu paveldu – Rennhofo pilimi bei parko išlaikymu.<br />
<strong>VLB</strong> Valdyba visomis jėgomis remia lietuvių kalbos išlaikymą<br />
ir lietuvybės puoselėjimą, konstruktyviai bendradarbiaudama<br />
su Kuratorija bei Vasario 16-osios gimnazijos vadovybe.<br />
Suvažiavimo dalyviai<br />
Suvažiavime dalyvavo daugiau nei 25 <strong>VLB</strong> nariai, skirtingų<br />
apylinkių ir organizacijų atstovai. Į tris dienas trukusį susitikimą<br />
atvyko ir jame dalyvavo Pasaulio lietuvių bendruomenės<br />
pirmininkė Dalia Henke, <strong>VLB</strong> pirmininkas Alfredas Hermann,<br />
<strong>VLB</strong> Valdybos nariai – dr. Sandra Petraškaitė-Pabst,<br />
Sergėj Šišulin. Hamburgo, Miuncheno, Romuvos lietuvių<br />
bendruomenių pirmininkės Asta Korinth, Irma Petraitytė-<br />
Lukšienė, Jurgita Pickel, valdybos nariai – Regina Balčiūnaitė,<br />
Artas Bartas, Kristina Kandratavičiūtė, Viktorija Ramanauskienė,<br />
Šarūnas Ramanauskas, Daiva Zavistauskaitė,<br />
Darius Šulcas, advokatė Cristina Rudolf, Vokietijos Lietuvių<br />
Bendruomenės mėnesinio leidinio „Informacijos“ vyr. redaktorė<br />
Evelina Kislych-Šochienė, Vasario 16-osios gimnazijos<br />
Hiutenfelde mokytoja Marytė Dambriūnaitė-Šmitienė, Štutgarto<br />
Lietuvių Bendruomenės narė Rasa Modic. Susirinkusieji<br />
džiaugėsi ir Lietuvos ambasados Vokietijoje pirmosios<br />
sekretorės Editos Razmėnaitės dalyvavimu. Suvažiavimą<br />
moderavo <strong>VLB</strong> Valdybos atstovas viešiesiems ryšiams Sergėj<br />
Šišulin. Penktadienio muzikinę dalį ir dainas dalyviams<br />
dovanojo Štutgarto lietuvis, ansamblio „RIDIGDO“ įkūrėjas<br />
ir vadovas, muzikantas Juozas Vasiliauskis. Sekmadienio šv.<br />
Mišiose, laikomose kunigo prof. Gerd Birk, skambėjo prancūzų<br />
kompozitoriaus Žulio Masnė kūrinys „Susimąstymas“,<br />
kurį atliko Vokietijos lietuvis, smuikininkas Algirdas Šochas.<br />
Jungiančios temos<br />
Jau penktadienį suvažiavimo dalyvius sveikino <strong>VLB</strong> pirmininkas<br />
Alfredas Hermann, kuris pabrėžė, kad šio suvažiavimo pagrindinė<br />
idėja buvo suteikti apylinkėms daugiau prasmingo laiko, skirto<br />
diskusijoms: „Praėjusiais 2016-aisiais metais vykusiame suvažiavime<br />
buvo kviečiami dalyvauti dėstytojai, pranešėjai, todėl<br />
mažiau dėmesio buvo skirta diskusijoms,“ - kalbėjo A. Hermann.<br />
4 <strong>VLB</strong> INFORMACIJOS |12 - <strong>2018</strong> | <strong>GRUODIS</strong>
Pasak dr. S. Petraškaitės-Pabst, metiniame suvažiavime didžiausias<br />
dėmesys yra skiriamas apylinkių pirmininkų pranešimams,<br />
kuriuose pateikiama metų veiklos apžvalga, pristatatomi įsimintiniausi<br />
renginiai, naujovės, bendradarbiavimo su vietinėmis<br />
Vokietijos institucijomis iniciatyvos. Naujomis idėjomis<br />
ir veiklos plėtra bei įvairove pasidžiaugė Hamburgo, Berlyno,<br />
Kaselio, Romuvos, Miuncheno ir Štutgarto apylinkės. Miuncheno<br />
bendruomenės pirmininkė I. Petraitytė-Lukšienė pasakojo<br />
apie naujų kontaktų su Miuncheno miesto savivaldos<br />
institucijomis užmezgimą, Štutgarto valdybos narė Regina<br />
Balčiūnaitė džiaugėsi Štutgarto apylinkės įsitraukimu į Štutgarto<br />
miesto kultūrų forumo renginius. Apylinkių atstovai<br />
dalinosi ir problemomis, su kuriomis jiems tenka susidurti.<br />
Pasak R. Balčiūnaitės, tai – narių neaktyvumas, nario įnašo<br />
surinkimo problema, patalpų bei žmogiškų resursų stoka.<br />
Taip pat visi pritarė, jog trūksta komunikacijos tiek pačiose<br />
apylinkėse, tiek tarp apylinkių atstovų ir <strong>VLB</strong> valdybos. Suvažiavime<br />
prisistatė ir Vokietijos lietuvių jaunimo sąjunga<br />
(VLJS), kuriai atstovavo Valdybos narys Lukas Medišauskas,<br />
pasakojęs apie Vokietijos jaunimo veiklas ir pasiekimus.<br />
Ateityje bus siekiama aktyvesnio <strong>VLB</strong> ir VLJS bendradarbiavimo.<br />
Pasak R. Balčiūnaitės, dažnai yra sakoma, kad vaikai<br />
– mūsų ateitis, tad norisi suaktyvinti VLJS veiklą, kad Vokietijoje<br />
gyvenantis lietuvių jaunimas įsitrauktų į bendruomenių<br />
veiklas, įnešdami naujų idėjų bei darbo jėgos: „Norėčiau<br />
paskatinti VLJS užmegzti kontaktą su <strong>VLB</strong> apylinkėmis<br />
ir tokiu būdu padėti būsimo bendradarbiavimo pamatus“.<br />
Suvažiavimo metu taip pat buvo aptartos visos <strong>VLB</strong> nariams<br />
ir lietuvybės labui dirbantiems nariams aktualios temos. <strong>VLB</strong><br />
Valdyba pristatė dabartinę Vokietijos Lietuvių Bendruomenės<br />
teisinę situaciją, vystomus ryšius ir bendradarbiavimą su Kuratorija,<br />
atskiromis organizacijomis, ateities planus. Pasak dr.<br />
S. Petraškaitės-Pabst, <strong>VLB</strong> Valdybos pirmininkas Alfredas Hermann<br />
organigramos pagalba apibūdino mūsų bendruomenės<br />
struktūrinių dalių Tarybos, Valdybos, apylinkių pareigas bei teises,<br />
supažindino su bendruomenės problemomis, kurias šiuo<br />
metu intensyviai bandoma spręsti. Suvažiavimo ašimi galima<br />
laikyti ir I. Petraitytės-Lukšienės bei R. Modic vestas kūrybines<br />
dirbtuves, kurių metu visi dalyviai galėjo išreikšti savo idėjas,<br />
siekiant gerinti ir plėsti bendruomenės vykdomą veiklą. Buvo<br />
aptartos ir išvystytos <strong>VLB</strong> apylinkių pasiūlytos temos. Praktinio<br />
užsiėmimo metu viena grupė pateikė idėją suorganizuoti<br />
„Dainų šventę“ Hiutenfelde: „<strong>VLB</strong> Valdyba drauge su gimnazijos<br />
muzikos mokytoju Gintaru Ručiu jau prieš pusę metų buvo<br />
svarsčiusi šį pasiūlymą. Mes nusprendėme susitikti su suinteresuotais<br />
žmonėmis ir pabandyti šį planą realizuoti. Galbūt<br />
pasitelksim ir LR ambasadą Vokietijoje“, - kalbėjo A. Hermann.<br />
Suvažiavimas – vis kitoje aplylinkėje<br />
„Aš mielai dalyvauju vieną kartą metuose vyksiančiuose <strong>VLB</strong><br />
darbuotojų suvažiavimuose. Ko pasigedau šiemet? Daugiau<br />
apylinkių pirmininkų ar jų atstovų. Jeigu šiemet dalyvavo<br />
atstovai iš šešių bendruomenių, tai prieš dvejus metus Berlyne<br />
vykusiame suvažiavime dalyvavo atstovai iš aštuonių<br />
apylinkių. Taip pat šiame suvažiavime pasigedau atstovų iš<br />
Vokietijos Lietuvių Bendruomenės tarybos ir Vasario 16-osios<br />
gimnazijos kuratorijos. Dažnai pasitaiko, kad mus visus slegia<br />
panašios bėdos, rūpesčiai, tad būtų puiku, jei galetumėme<br />
susitikti dažniau, nes tuomet greičiau ir operatyviau priimtumėme<br />
bendrus sprendimus. Labai apsidžiaugiau suvažiavime<br />
pamačiusi ir naujų, jaunų veidų, jaunimo atstovų. Džiaugiuosi,<br />
Nuotr. Praktinius ????| užsiėmimus ??? vedė MLB pirmininkė I. Petraitytė-Lukšienė<br />
Nuotr. Suvažiavimo ????| ??? akimirka<br />
<strong>VLB</strong> INFORMACIJOS | 12 - <strong>2018</strong> | <strong>GRUODIS</strong> 5
kad yra <strong>VLB</strong> veikla besidominčių žmonių. Su jais diskutuojant atsiranda naujų minčių<br />
bei idėjų“, - savo įspūdžiais dalinosi <strong>VLB</strong> narė, suvažiavimo nuolatinė dalyvė, Vasario<br />
16-osios gimnazijos Hiutenfelde mokytoja Marytė Dambriūnaitė-Šmitienė. Didžioji<br />
dauguma suvažiavimo dalyvių džiaugėsi, jog šie susitikimai vyksta vis kituose Vokietijos<br />
miestuose, jog jį organizuoja vis kita bendruomenė. Tokiu būdu susipažįstama ne<br />
tik su tame mieste reziduojančia bendruomene, bet ir su nauju miestu. „Labai pritariu<br />
idėjai ruošti <strong>VLB</strong> darbuotojų suvažiavimus vis kitoje apylinkėje. Tai yra puiki proga<br />
skirtingų apylinkių nariams aktyviai prisidėti prie ruošos darbų ir dalyvavauti patiems,<br />
ko galbūt jie negalėtų padaryti suvažiavimui vykstant Hiutenfelde. Miuncheno<br />
Nuotr. Suvažiavime ????| ??? dalyvavo Štutgarto LB ansamblio „RIDIGDO“ vadovas J. Vasiliauskis<br />
apylinkės valdyba šauniai atliko savo šeimininko pareigas“,<br />
- kalbėjo <strong>VLB</strong> narė, suvažiavimo nuolatinė dalyvė,<br />
Vasario 16-osios gimnazijos Hiutenfelde mokytoja Marytė<br />
Dambriūnaitė-Šmitienė.<br />
Jautrusis sekmadienis<br />
Sekmadienį suvažiavimo dalyviai pradėjo trumpa malda su<br />
kunigu prof. Gerd Birk. Šis žmogus Miuncheno Lietuvių Bendruomenei<br />
ir visai <strong>VLB</strong> yra labai svarbus. Prof. G. Birk į lietuvišką<br />
veiklą, tikėjimą, kalbą pradėjęs gilintis beveik prieš 30<br />
metų yra vadinamas tikruoju lietuvių draugu. Jau daugiau<br />
kaip prieš devynerius metus į lietuvišką veiklą, tikėjimą, kalbą<br />
pradėjęs gilintis dvasininkas vadinamas tikruoju lietuvių<br />
draugu. Suvažiavimo dalyvius jis nustebino lietuviškai perskaitytomis<br />
Justino Marcinkevičiaus eilėmis. Pats būdamas<br />
religijos pedagogu, prof. G. Birk juokavo, kad nepaisant to,<br />
jog moka skaityti, lietuviškai kalbėti jam dar nepavyksta.<br />
Savo kūrybos eiles skaitė jau dvidešimt metų juos rašanti<br />
Vokietijos lietuvė dr. S. Petraškaitė-Pabst. Jos teigimu,<br />
lyrinis kalbėjimas yra vienas iš lietuvių tautos kultūros<br />
bruožų. Suvažiavimo dalyviai teigė tikintys, jog dr. S. Petraškaitė-Pabst<br />
ateityje išleis savo eilėraščių bei poezijos<br />
rinkinį ir taip papildys rašančių ir kuriančių lietuvių pasaulyje<br />
gretas bei jų knygų lentynas.<br />
Pabaigoje dalyviai pasisėmė žinių iš „Informacijų“ vyr.<br />
redaktorės Evelinos Kislych-Šochienės paskaitos apie žurnalistinio<br />
darbo veiksmingumą, buriant bendruomenę. Ji<br />
ragino apylinkių atstovus aktyviai įsitraukti kuriant leidinį,<br />
akcentuojantį mūsų bendrumą ir pakeliantį dvasią. Ji su<br />
suvažiavimo dalyviais pasidalino žiniasklaidos, kaip vienos<br />
iš verslo atšakų, funkcionavimu, įvardino jos funkcijas visuomenėje,<br />
žurnalisto etikos principus. E. Kislych-Šochienė<br />
pabrėžė, kad šiame technologijų ir socialinių tinklų, tinklaraščių<br />
pakilime mes visi esame linkę laisvai ir nevaržomai<br />
dalintis informacija, kritikuoti, viešai komentuoti įvykius,<br />
retai pagalvodami, jog tampame ar jau esame tapę žurnalistais,<br />
turinčiais laikytis objektyvumo, tikslumo, teisingumo,<br />
humaniškumo principų. Kiek didesnes diskusijas sukėlė<br />
„Informacijų“ redaktorės bandymas drauge su suvažiavimo<br />
dalyviais aptarti, kokias VIP turi <strong>VLB</strong> ir kaip jomis naudojasi.<br />
Pradedant nuo oficialaus tinklapio, feisbuko paskyros,<br />
baigiant atskirų, tačiau <strong>VLB</strong> apylinkių, Vokietijos lietuvių<br />
veiklą atspindinčių žinią skleidžiančių priemonių veikla –<br />
„Pasaulio lietuvių žinias“, „Reporterius Vokietijoje“ ir pan.<br />
<strong>VLB</strong> turi gausybę žiniasklaidos priemonių, tačiau itin svarbu<br />
jas apjungti ir transliuoti vieną, tvirtą poziciją, taip kuriant<br />
<strong>VLB</strong> įvaizdį ne tik Lietuvos, bet ir Vokietijos visuomenėse.<br />
Suvažiavimas buvo vainikuotas PLB pirmininkės D. Henke padėkos<br />
įteikimu <strong>VLB</strong> pirmininkui A. Hermann, pirmosios sekretorės<br />
E. Razmėnaitės apžvalga. Ji ragino <strong>VLB</strong> apylinkių narius<br />
teikti paraiškas Ambasadai skirtingiems projektams ir idėjoms<br />
įgyvendinti. <strong>VLB</strong> Valdyba reiškia ypatingą padėką ambasados<br />
pirmajai sekretorei E. Razmėnaitei ir Pasaulio lietuvių<br />
bendruomenės pirmininkei D. Henke už sveikinimus ir kvietimus<br />
toliau dirbti puoselėjant lietuvišką kultūrą ir tampant labiau<br />
matomiems įsijungiant į Vokietijos institucijų gyvenimą.<br />
Nuotr. Rolando Purtulio ir Marijos Dambriūnaitės-Šmitienės<br />
6 <strong>VLB</strong> INFORMACIJOS |12 - <strong>2018</strong> | <strong>GRUODIS</strong>
Visuotinė gynyba tebėra aktuali ir gynybos<br />
samprata plečiasi<br />
Mindaugas Lukšys<br />
LŠS remiančiosios sąjungos Vokietijoje Pirmininkas<br />
LŠS Išeivijoje – Centro valdybos narys, Čikaga<br />
Lapkričio 16 d. Vokietijoje įsikūrusi Lietuvos Šaulių Sąjungą<br />
remiančioji sąjunga (Förderverein der Litauischen<br />
Schützenunion in Deutschland) dalyvavo Vilniuje vykusioje<br />
Lietuvos Šaulių Sąjungos organizuotoje tarptautinėje<br />
konferencijoje „Visuotinė gynyba – ar vis dar aktualu?“.<br />
Konferencijos tikslas buvo iškelti klausimą, ar grėsmės<br />
Rytų Eurpoje išnyko ir, ar mes šiandien gyvename saugesnėje<br />
aplinkoje nei po konflikto rytų Ukrainoje.<br />
Apie gynybą diskutavo ir patirtimis dalinosi Lietuvos ir užsienio<br />
gynybos ekspertai tokie kaip vokiečių kariuomenės<br />
atsargos generolas, buvęs NATO Jungtinių pajėgų vadavietės<br />
vadas Egonas Rammsas, Suomijos Respublikos ambasadorius<br />
Lietuvoje Christeris Michelsonas, Ukrainos medijų centro hibridinio<br />
karo analitinės grupės direktoriaus pavaduotoja Liubova<br />
Tsybulska. Taip pat Lietuvos Respublikos krašto apsaugos<br />
viceministras Giedrimas Jeglinskas, Generolo Jono Žemaičio<br />
Lietuvos karo akademijos politikos mokslų doktorantas Remigijus<br />
Žilinskas, Vilniaus universiteto TSPMI lektorius dr.<br />
Deividas Šlekys, Konstitucinio teismo pirmininkas prof. dr.<br />
Dainius Žalimas, saugumo ir gynybos analitikas Aurimas Navys<br />
bei pats Šaulių sąjungos vadas plk. ltn. Gintaras Koryzna.<br />
Konferencijos pranešėjai aptarė šių dienų problematiką –<br />
įtampų zonas, užšaldytus karus regionuose, terorizmo išpuolių<br />
grėsmę, kibernetinius nusikaltimus ir nykstančią ribą tarp<br />
melo ir tiesos. Dėl didėjančio kelių valstybių dominavimo ir<br />
interesų persipynimo pranešėjai pastebėjo kylantį nesaugumą<br />
ir nestabilumą. „Jeigu šiandieninę geopolitinę situaciją<br />
lyginsime su Šaltojo karo laiku, tai šiandien pasaulis daug<br />
nestabilesnis ir pavojingesnis nei buvo.“ – kalbėjo Vokietijos<br />
atsargos generolas E. Rammsas.<br />
Lietuvos šaulių sąjungos vadas plk. ltn. Gintaras Koryzna konferencijoje<br />
pabrėžė: „Šauliai šiandien – aktyvi visuomenės dalis,<br />
prisidedanti prie saugumo stiprinimo. Valstybei saugumo<br />
neužtikrina vien tik karinė technika, o gynybinio pajėgumo<br />
– ginkluotosios pajėgos. Visuomenės vaidmuo yra neabejotinas,<br />
o šauliai tampa ta jungiančiąja grandimi, kuri didina jos<br />
įsitraukimą šalies gynybos stiprinime“. Po konferencijos vadas<br />
pridūrė, kad mes vis dar bandome tapatinti gynybą su ginklu,<br />
tačiau šios dienos realijos rodo, jog gynyba reikalinga, pavyzdžiui,<br />
ir informacinėse bei kibernetinėse erdvėse. Kitas vado<br />
pastebėjimas yra aktualus mums, ne Lietuvoje gyvenantiems<br />
lietuviams: „Emigravę Lietuvos piliečiai visuotinėje gynyboje<br />
vaidina svarbų vaidmenį“!<br />
Lietuvoje ieškoma būdų, suaktyvinti ir motyvuoti Lietuvos piliečius,<br />
jungtis prie šalies gynybos. Lietuvos Respublikos Krašto<br />
apsaugos viceministras G. Jeglinskas kalbėjo apie „atgrasymo“<br />
idėją. Viceministras pastebėjo, jog aktyviai bendradarbiaujanti<br />
su kariuomene, visuomenė veikia priešą demotyvuojančiai<br />
ir, kartais, geriau saugo šalį nei galios demonstravimas. Juk<br />
matydamas susitelkusią pilietinę visuomenę, priešas gali ir<br />
atsisakyti savo agresinių ambicijų. Lietuvoje tarp visuomenės<br />
ir kariuomenės tilto vaidmenį atlieka Lietuvos Šaulių Sąjunga.<br />
Lietuvos Šaulių Sąjungą remiančioji sąjunga Vokietijoje greta Lietuvos Šaulių Sąjungos<br />
rėmimo siekia stiprinti tiltus tarp Lietuvos ir Vokietijos gynybos, saugumo politikos ir<br />
atminties kultūros srityse, kartu suteikiant išeivijoje gyvenantiems lietuviams platformą<br />
burtis ir veikti dėl Lietuvos krašto gynybos stiprinimo.<br />
Nuotr. Vaidoto Okulič-Kazarino<br />
Nuotr. Vokietijoje ????| įsikūrusios ??? Lietuvos Šaulių Sąjungą remiančiosios sąjungos atstovai<br />
Nuotr. Konferecijos ????| ??? „Visuotinė gynyba – ar vis dar aktualu?“ akimirka<br />
<strong>VLB</strong> INFORMACIJOS | 12 - <strong>2018</strong> | <strong>GRUODIS</strong> 7
Darbą pradeda Diuseldorfo Lietuvių Bendruomenė<br />
Diuseldorfo lietuviai įkūrė bendruomenę<br />
Martynas Lipšys<br />
Man visuomet buvo įdomu, ką reikia padaryti, kad lietuviai užsienyje burtųsi? Kai<br />
lietuvis gyvena viename iš Vokietijos miestų, gal vienas, gal su šeima, jis tikriausiai<br />
jaučia, kad tame pačiame mieste turi būti dar kitų lietuvių, kurie, kaip ir jis pats, turėtų<br />
būti suinteresuoti susitikti. Visai nesvarbu, kad lietuvis yra integravęsis į Vokietijos<br />
visuomenę, turi draugų vokiečių ir gerai kalba šios šalies kalba, tačiau, tikriausiai, tas<br />
pats lietuvis niekur kitur nesijaus tokiu savu, kaip – lietuvių tarpe.<br />
Juk lietuvius vienija bendros, su Lietuva – jos miestais, ekonomika, problemomis – susijusios<br />
temos. Galų gale juos vienija bendra lietuvių kalba, lietuviškas humoras ir mentalitetas.<br />
Diuseldorfe gyvena nemažai lietuvių, fesibuko grupėje „Diuseldorfo Lietuviai“ jų yra prisiregistravę<br />
ir grupės nariais tapę maždaug 300 lietuvių. Kai kurie yra šioje grupėje, nes būtinai<br />
nori reklamuoti savo šakočius ir turus su mikroautobusiuku per Europa. Kiti – gyvena Diuseldorfe<br />
arba apylinkėse, bet yra smalsūs – kokie lietuviai gyvena aplinkui. Tačiau yra dar<br />
tokie lietuviai, kurie nori bendrauti ir ieško kitų savų, kurie pasiilgo kalbėtis lietuviškai, kurie<br />
(bent jau aš pats) atsipalaiduoja, galėdamas su lietuviu pasikalbėti, galėdamas jaustis savu.<br />
Kai aš atsikrausčiau į Diuseldorfą, galvojau, kad yra labai lengva suburti lietuvius bendrai<br />
veiklai. Galvojau, kad yra lengva parašyti pranešimą faseibuke su pasiūlymu išgerti<br />
kavos ar pažaisti krepšinį. Tačiau rezultate į šiuos susitikimus ateidavo du, trys lietuviai,<br />
bet ne tas įsivaizduojamas didelis būrys, kurio taip tikėdavausi ir laukiau.<br />
Kęstučiui Ulevičiui pavyko įgyvendinti tai, ką aš bandžiau padaryti metus. Vieną dieną<br />
gavau pakvietimą atvykti prie Diuseldorfo Rotušės aikštės įsikūrusioje „Europos“ kavinėje<br />
įvyksiantį lietuvių susirinkimą ir mielai ten nuvykau. Atvykęs radau pilną lietuvių konferencijos<br />
salę. Susitikime dalyvavo 17 lietuvių ir šio susirinkimo tikslas ir buvo – išdiskutuoti<br />
ir nuspręsti, kokia forma ateityje galėtų vykti šie lietuvių susirinkimai. Pasirodo, čia jau jau<br />
ne pirmas toks susirinkimas. Praėjusiuose susirinkimuose sueidavo ir daugiau lietuvių.<br />
K. Ulevičius manęs, kaip Vokietijos Lietuvių Bendruomenės (<strong>VLB</strong>) vicepirmininko, paprašė<br />
plačiau papasakoti apie apie Vasario 16-osios gimnaziją, apie esamas struktūras. Kokie yra<br />
reikalavimai norint įstoti į bendruomenę ir kokių privalumų ji turinti apylinkėms.<br />
Lietuviams ypatingai įdomu buvo sužinoti apie lietuviškas mokyklėles ir galimybės jas<br />
įkurti Diuseldorfe ar jo apylinkėse.<br />
Galų gale buvo pasiūlyta balsuoti už ar prieš Diuseldorfo Lietuvių<br />
Bendruomenės, <strong>VLB</strong> Apylinkės steigimą. Visi dalyvę<br />
lietuviai balsavo – už. Tuomet pasiūliau įforminti susirinkimą<br />
ir išsirinkti apylinkės valdybą. Išties susirinkusiuosius reikėjo<br />
padrąsinti, nes kandidatams buvo sunku įsivaizduoti, ką reiškia<br />
šios pareigos ir kaip reikia dirbti <strong>VLB</strong> apylinkės valdyboje,<br />
tačiau rezultate buvo išrinkta naujoji Diuseldorfo Lietuvių Bendruomenės<br />
valdyba, kuria sudaro: Ligita Mažiliauskienė, Kęstas<br />
Ulevičius, Augustas Šernius, Žydrė Farhadi ir Vita Myniotaitė.<br />
Po formalios dalies lietuviai dar ilgai bendravo ir smagiai kalbėjosi.<br />
Diuseldorfo Lietuvių Bendruomenės susirinkimai vyks kartą<br />
per mėnesį, „Europos“ kavinėje Diuseldorfe.<br />
Nuotr. Česlovo Markevičiaus<br />
Diuseldorfo lietuvės pašnekesyje<br />
8 <strong>VLB</strong> INFORMACIJOS |12 - <strong>2018</strong> | <strong>GRUODIS</strong>
LITUANISTINIS ŠVIETIMAS<br />
Įsibėgėjęs „Traukinukas“: interaktyvus mokymas<br />
– sėkmės pagrindas<br />
Regina Balčiūnaitė<br />
Mokslo metams po truputėlį įsibėgėjant, Štutgarto Lietuvių<br />
Bendruomenės lituanistinė mokyklėlė „Traukinukas“<br />
įgauna pagreitį.<br />
Mokyklėlėje susirenka iki 20, nuo dviejų iki devynerių metų,<br />
vaikų. Šiuo metu veikia dvi grupės – mažylių iki 5 metukų<br />
bei vyresnėlių – nuo 5 iki <strong>10</strong> metų.<br />
„Traukinuko“ užduotis yra vaikams suprantama kalba bei<br />
žaidimo forma tobulinti lietuvių kalbos žinias ar netgi pradėti<br />
jos mokytis nuo nulio. Mūsų pamokėlėse ne tik vaikai,<br />
bet ir tėveliai randa savo vietą, užsiima kartu su atžalomis ir<br />
gali draugiškai, vieni su kitais bendrauti lietuviškai.<br />
Džiaugiamės, kad mokyklėlę lanko skirtingo amžiaus žmonės,<br />
o labiausiai džiaugiamės tėvelių iniciatyvumu pamokų<br />
metu. Kaip, kad ir praėjusią pamoką, šokolado gamykloje<br />
dirbantis tėtis atsinešė tikrą kakavos pupelę ir papasakojo<br />
vaikams apie šokolado atsiradimą. Vaikai turėjo galimybę<br />
apžiūrėti kakavos pupelę iš visų pusių ir netgi žvilgtėlti į<br />
jos vidų. Visi pamokos dalyviai galėjo paragauti kakavos<br />
vaisiaus ir kakavos sėklytes, kurių skonis tikrai priminė šokoladą.<br />
Kai kurie mažieji labiausiai laukė momento, kuomet<br />
galės paragauti to tikrojo, supakuoto šokolado!<br />
Interaktyvus mokymas ir artimas bendravimas vieniems su<br />
Nuotr. Tėtis pasakojo ????| ??? vaikams apie šokolado atsiradimą<br />
kitais yra mūsų sėkmes pagrindas. Yra be galo sunku išlaikyti kalbą mišriose šeimose.<br />
Mokyklėlės tikslas yra padėti tėvams sudominti jų vaikus jų prigimtimi, šaknimis, kad vaikai<br />
stengtųsi kalbėti lietuviškai. Iki kito karto!<br />
Nuotr. autorės<br />
Prisaikdinta vertėja<br />
lietuvių|rusų|vokiečių klb.<br />
Maybachstraße 1<br />
48 145 Münster<br />
Mobil: +49179.5877720<br />
Fax: +49251.395 56074<br />
mail:ingrida.k@gmail.com<br />
Interaktyvus mokymas – sėkmės garantas<br />
www.dolmetscher-venckus.de<br />
<strong>VLB</strong> INFORMACIJOS | 12 - <strong>2018</strong> | <strong>GRUODIS</strong> 9
Lituanistinio ugdymo seminaras, skirtas Lietuvos<br />
valstybingumo šimtmečiui<br />
Seminaro dalyviai<br />
Asta D‘Elia<br />
Spalio 19–20 dienomis Renhofo pilyje vyko lituanistinio<br />
ugdymo seminaras „Lituanistinio ugdymo iššūkiai<br />
daugiakalbystės sąlygomis“. Jį organizavo <strong>VLB</strong> valdybos<br />
narė lituanistinio švietimo reikalams dr. Sandra Petraškaitė-Pabst.<br />
Renginyje dalyvavo Vasario 16-osios gimnazijos darbuotojai,<br />
<strong>VLB</strong> nariai, Vokietijos ir Liuksemburgo lituanistinių<br />
mokyklų mokytojos bei vadovės. Džiugu, kad seminaru susidomėjo<br />
ir Hiutenfeldo apylinkėse gyvenančios lietuvės. Dvi<br />
iš jų pranešė Heidelberge ketinančios steigti naują šeštadieninę<br />
mokyklėlę.<br />
Renginio dalyvius Renhofo pilies salėje pasveikino Vasario<br />
16-osios gimnazijos direktorė Janina Vaitkienė. Vadovė pristatė<br />
mokyklos istorinius faktus, įteikė simbolines dovanėles, o po<br />
trumpo prisistatymo ir vakarienės seminaro dalyviams aprodė<br />
gimnazijos erdves. Vėliau visi turėjo progą apžiūrėti Renhofo<br />
pilį, apsilankyti joje esančiuose archyvuose. Baigiantis pirmajai<br />
seminaro dienai, Vasario 16-osios gimnazijos anglų kalbos<br />
mokytoja Marytė Dambriūnaitė-Šmitienė, gimusi Amerikos<br />
lietuvių šeimoje, kalbėjo apie lietuvybės puoselėjimą už<br />
Atlanto. Jau beveik keturiasdešimt trejus metus gimnazijoje<br />
dirbanti mokytoja pasakojo, kaip lietuvybė buvo ugdoma tarp<br />
mokinių, atvykusių mokytis iš įvairių pasaulio kampelių.<br />
Antrąją seminaro dieną svečius pasveikino <strong>VLB</strong> pirmininkas<br />
Alfredas Hermanas. Dr. Sandra Petraškaitė-Pabst dalyvius<br />
supažindino su lituanistinio švietimo aktualijomis ir rekomendacine<br />
integruoto lituanistinio švietimo programa, kalbėjo<br />
apie daugiakalbystę „kaip investiciją visam gyvenimui“. <strong>VLB</strong><br />
narė seminaro dalyviams pristatė keletą knygų apie daugia-<br />
kalbystę ir identiteto paieškas. Vasario 16-osios gimnazijos lietuvių kalbos ir literatūros<br />
mokytoja Asta D`Elia skaitė pranešimą apie gimnazijos lituanistinę veiklą bei sėkmingai<br />
įgyvendintus kūrybinius edukacinius projektus.<br />
Vasario 16-osios gimnazijos muzikos mokytojas Gintaras Ručys kanklėmis grojo ir su „Romuvos“<br />
apylinkės atstove Jurgita Noreikaite-Pickel dainavo dvi dainas. Vėliau mokytojas<br />
iškėlė lėšų, skirtų lituanistinei veiklai, paskirstymo klausimą. Frankfurto lituanistinės mokyklos<br />
mokytoja Nijolė Balčiūnienė pasakojo apie etnokultūros ir lietuvių kalbos kursus,<br />
vykusius Lietuvoje ir trukusius net keturias savaites. Jurgita Orlovaitė iš Liuksemburgo Europos<br />
mokyklos seminaro dalyvius pakvietė į žaismingus praktinius ankstyvojo kalbinio ir<br />
muzikinio lavinimo užsiėmimus.<br />
Po pietų VDU istorikas, Lietuvių išeivijos instituto vadovas prof. dr. Egidijus Aleksandravičius,<br />
skaitė paskaitą „Gyvosios lietuvybės idėja pokario pabėgėlių kartoje ir dabar“. Profesorius<br />
žmonių pasitraukimą iš Lietuvos pokario metais vadino „karių ir poetų emigracija“.<br />
Išeivius, pasak jo, tuomet lydėjo gėdos ir kaltės jausmas, nes šie pabėgo iš Tėvynės, likusios<br />
„po sovietų padu“. Ta karta besąlygiškai tikėjo Dievu, mylėjo Lietuvą, rašė tekstus, ginčijosi.<br />
Tarp išeivių, palikusių gimtinę po 90-ųjų metų, toks entuziazmas išblėso. Istorikas sakė,<br />
jog svarbu nepamiršti savo lietuviškumo ir mokytis kalbų, nes, anot jo, „kiek kalbų moki,<br />
tiek kartų esi žmogus“. Tačiau E. Aleksandravičius pabrėžė, jog „netolerancija kaip sovietinis<br />
palikimas“ visuomenėje vis dar giliai įsišaknijusi, nes ne visi pasiruošę į savo tarpą priimti<br />
lietuviu save laikantį žmogų, nemokantį kalbos. Pietų Amerikoje, anot jo, gyvena daug<br />
lietuviškas šaknis turinčių žmonių, kalbančių ir nekalbančių lietuviškai, save vadinančių lietuviais<br />
bei mylinčių Lietuvą. Lektorius siūlė „neužsidaryti gete“, „būti lietuviu nekompleksuojant,<br />
pajuntant savo individualybę“, lietuvybės puoselėjimui negailėti laiko ir lėšų. Prof.<br />
dr. E. Aleksandravičius teigė, jog labai svarbu „daugiakultūriškumą suprasti kaip vertybę“,<br />
„nebijoti žvelgti į savo gelmę“, būti savimi, pasidomėti savo šeimos genealogija, užrašinėti<br />
senelių atminimus, o svarbiausia – būti nuoširdiems.<br />
Nesuvaržytoje aplinkoje seminaro dalyviai įgijo ne tik teorinių bei praktinių žinių, pasidalijo<br />
patirtimi, bet ir užmezgė įdomių pažinčių, praplėtė savo akiratį, pasisėmė energijos naujiems<br />
darbams.<br />
Nuotr. Marytės Dambriūnaitės-Šmitienės<br />
<strong>10</strong> <strong>VLB</strong> INFORMACIJOS |12 - <strong>2018</strong> | <strong>GRUODIS</strong>
Iš ko aš padarytas? – įdomi ir interaktyvi pamoka<br />
Miuncheno vaikams<br />
Viktorija Ramanauskienė ir Reda Kaiser<br />
Š. m. lapkričio <strong>10</strong> d. įvyko Miuncheno lituanistinės mokyklėlės mokyklinukų<br />
grupės šeštadieninė pamokėlė „Iš ko aš padarytas?“.<br />
Ji prasidėjo lengva mankštele (raginame tėvelius kas rytą ją atlikti su vaikais):<br />
Viens, du, trys ir keturi, žaisti su mumis gali<br />
Rankas ant liemens uždėk, o kojytėm patrepsėk.<br />
Viens, du, trys ir keturi, žaisti su mumis gali<br />
Rankutes aukštai iškelk ir saulutę paridenk.<br />
Viens, du, trys ir keturi, žaisti su mumis gali.<br />
kamuoliuką, „medis“ atsistoja ir išskiečia kojas. „Medį“<br />
laisvi žaidėjai išlaisviną pralindę jam tarp kojų, „akmenį“<br />
– apkabinant.<br />
Pamokėlės pabaigoje mokytoja Reda sekė pasaką „Ropė“.<br />
Vaikai norėjo šią pasaką suvaidinti, tad savarankiškai pasidalino<br />
vaidmenimis. Taigi, kitą pamokėlę laukia spektakliukas!<br />
Nuotr. autorių<br />
Debesėlį pasūpuok ir vėjeliui atiduok.<br />
Viens, du, trys, keturi, žaisti su mumis gali<br />
Dar galvelę pakraipyk ir aplink apsidairyk!<br />
Didžiąją pamokos buvo skirta kūno dalių, vidaus organų pažinimui, bei jų funkcijų aptarimui.<br />
Žinias įtvirtinome įvairias darbeliais – vaikams neišdildomą įspūdį paliko pačių pagamintas<br />
plaučių maketas – vaikams buvo tikrai įdomu pažiūrėti, kas vyksta žmogaus organizme, kai jis<br />
kvėpuoja. Taip pat, nors Helovinas jau praėjo, pasigaminome mažus skeletukus.<br />
Tuo tarpu, kai su vaikais gaminome įvairiausius darbelius, klasėje skambėjo lietuviškos dainelės,<br />
kurias vaikai ir mokytojos pritariamai kartu dainavo.<br />
Pertraukėlių metu pasakojome, kokius žaidimus labiausiai mėgstame, su kuo žaidžiame,<br />
tad išbandėme vieną mokytojos pasiūlytą žaidimą „Akmuo-medis“. Visi žaidėjai bėgioja<br />
duotame plote. Du gaudantieji (jei vaikų daugiau nei dešimt, jei mažiau – užtenka vieno)<br />
gaudo kitus vaikus ir palietę pasako arba „akmuo“ arba „medis“. „Akmuo“ susigūžia į<br />
Akimirka iš įvykusios pamokos<br />
Nuotr. Pamokėlės ????| dalyviai ??? – vaikai drauge su mokytoja Viktorija<br />
Iš ko aš padarytas?<br />
<strong>VLB</strong> INFORMACIJOS | 12 - <strong>2018</strong> | <strong>GRUODIS</strong> 11
Žiemos šventė Štutgarte<br />
Regina Balčiūnaitė<br />
Lapkričio 24 d. praūžė metinė Štutgarto Lietuvių Bendruomenės<br />
žiemos šventė, šiemet rengta kitokiu formatu – su<br />
šūkiu – „Pasitikime žiemą kartu!“<br />
Šiltoje šeimų popietėje netrūko vaikų juoko, draugiškų žodžių,<br />
naujų pažinčių ir netgi Kalėdų senelio! Nežiūrint į tai, kad jis –<br />
žaislinis, visiems buvo be galo smagu su juo įsiamžinti.<br />
Šeimos pramankštino užsnūdusius lietuviškus protus viktorinoje<br />
ir netgi sužinojo naujų dalykų, tokių, kaip – apie kokį augalą dainavo<br />
grupė „Mango“ (raskila), ar kas yra lanka. Nors kitos tautybės<br />
antrosios pusės kartais buvo netgi taiklesnės už mūsiškius lietuvius,<br />
vaikų komandos buvo nenugalimos – jie sugebėjo be klaidų<br />
atsakyti į visus klausimus ir taip nušluostė suaugusiems nosis.<br />
Šventės metu vaikams tikrai netrūko pramogų: buvo įrengtas<br />
mažylių žaidimų kampelis, dirbtuvėlės, skraidė milžiniški balionai,<br />
o galiausiai vyko beždžioniukų šokiai bei tėveliams tvarkantis<br />
ir ruošiantis namo – lietuviškų animacinių filmų peržiūra.<br />
Gerumo akcijos organizatorė Jolanta Rimkuvienė, šventės metu<br />
pagamintus Kalėdinius papuošalus išsiųs į Akmenės rajono socialinių<br />
paslaugų namus.<br />
Dėkojame organizacinei komandai: Agnei Dargienei, Reginai<br />
Balčiūnaitei, Sauliui Martinkėnui, Jolantai Rimkuvienei, Živilei<br />
Šeškaitei, Robertui ir Kristinai Greičiams už šaunų pasiruošimą<br />
bei komandinį darbą! Dėkojame susirinkusiems svečiams už dalyvavimą,<br />
vaišes bei šventės metu ir pabaigoje ištiestą pagalbos<br />
ranką. Tokia yra tikra bendruomenė – kai kiekvienas žino, kad<br />
gali prisidėti savo dalimi.<br />
Nuotr. Nuotrauka ????| su ??? Kalėdų seneliu<br />
AČIŪ JUMS!<br />
Nuotr. autorės<br />
Šventės metu – ir užduotys tėvams<br />
12 <strong>VLB</strong> INFORMACIJOS |12 - <strong>2018</strong> | <strong>GRUODIS</strong>
Paauglystė – pokyčių metas ne tik vaikui,<br />
bet ir tėvams<br />
Ieva Krivickaitė, Miuncheno lituanistinės mokyklėlės psichologė<br />
Paauglystė dažnai lyginama su laiveliu, audrų blaškomu<br />
vandenyne be šturvalo ir vairininko. Tai vienas<br />
sunkiausių periodų žmogaus gyvenime – žaibiškos fizinės<br />
raidos ir staigiai besikeičiančių požiūrių, vertybių,<br />
suvokinių metas. Nenuostabu, jog paaugliai jaučiasi<br />
pasimetę, nesuprasti, nerandantys sau vietos nei tarp<br />
vaikų, nei tarp suaugusiųjų. Paauglystėje atsiranda suaugusio<br />
žmogaus savimonė, ima formuotis nauji santykiai<br />
su aplinka, noras, kad suaugusieji laikytų paauglį<br />
ne vaiku, elgtųsi su juo kaip su suaugusiu. Pagrindinis<br />
šio laikotarpio sudėtingumas, kad jaunas žmogus turi<br />
didelį norą tapti kuo savarankiškesniu. Tačiau nei jo socialiniai<br />
gebėjimai nei aplinka dar nėra tam pasiruošę.<br />
Paauglystės amžius apima <strong>10</strong>-18 žmogaus gyvenimo metus.<br />
Skiriama ankstyvoji (12-14m.), vidurinioji (15-16m.) ir vėlyvoji<br />
paauglystė (17-19m.). Žinoma, toks amžiaus skirstymas<br />
yra sąlyginis, nes kiekvieno žmogaus raida yra labai individuali,<br />
tačiau apytikrių šių amžiaus ribų žinojimas padeda geriau<br />
orientuotis ir stebėti augančius vaikus.<br />
Ankstyvajai paauglystei būdinga identiteto krizės pradžia –<br />
tuo, kuo buvau, jau neesu, bet dar nežinau, koks esu ir kuo<br />
noriu tapti. Būdingos staigios nuotaikų kaitos, sąlygotos<br />
neurohormonų veiklos pakitimų bei smegenų veiklos perstruktūravimo.<br />
Šiuo amžiaus tarpsniu paaugliai vis geriau geba<br />
išreikšti save, elgesys tampa labiau verbalinis. Tuo pačiu jie<br />
pradeda suvokti tėvų netobulumą ir vis dažniau pastebi jų<br />
klaidas. Jų dėmesio fokusas pasisuka į bendraamžius, atsiranda<br />
bendri interesai, aprangos stilius. Dėl to sumažėja dėmesys<br />
tėvams. Pradeda formuotis artimos draugystės bei pirmieji romantiniai<br />
jausmai, kitaip tariant, paaugliai pradeda ieškoti, ką<br />
dar be šeimos galėtų mylėti. Stiprėja privatumo poreikis, noras<br />
eksperimentuoti su psichoaktyviomis medžiagomis, polinkis<br />
testuoti ribas bei taisykles, ieškoti rizikingos veiklos (kas irgi<br />
susiję su smegenų veiklos persitvarkymu). Tačiau reikia pažymėti,<br />
kad šiame amžiuje dar labai būdingas vaikiškas elgesys.<br />
Sulaukus vidurinės paauglystės amžiaus, paaugliai tampa vis<br />
labiau koncentruoti į save. Jų savivaizdis svyruoja tarp nerealistiškai<br />
aukštų lūkesčių sau ir neadekvačiai žemos savivertės.<br />
Būdingas susirūpinimas tuo, kaip juos vertina svarbūs<br />
aplinkiniai. Draugų įtaka tampa itin stipri. Paaugliai paprastai<br />
skiria daug dėmesio savo išvaizdai, nes tai ne tik parodo<br />
socialinę priklausomybę tam tikram paauglių judėjimui,<br />
bet ir yra kol kas svarbiausia saviraiškos priemonė. Priimti<br />
kūno pokyčius tampa tikru iššūkiu. Atskirtis nuo tėvų didėja<br />
– paaugliai dažnai jaučiasi suvaržyti tėvų taisyklių ir reikalavimų,<br />
nuo kurių trokšta išsivaduoti. Pradeda domėtis moraliniais<br />
dalykais, idėjomis, pasirenka rolių modelį (mėgstamą<br />
atlikėją, visuomenės veikėją), pradeda kelti sau tikslus.<br />
17–19-aisiais metais įžengiama į vėlyvąją paauglystę. Šiuo<br />
laikotarpiu galima stebėti, kaip stiprėja impulsų kontrolė ir<br />
gebėjimas sulaukti atpildo/apdovanojimo. Atsiranda kitų<br />
aukštesniųjų gebėjimų – priimami sprendimai, einama į<br />
kompromisus, formuluojamos ir išreiškiamos idėjos, planuo-<br />
jama ir rūpinamasi ateitimi. Baigiantis paauglystei randamas identitetas, susiformuoja<br />
seksualinė orientacija, pasitikėjimas savimi, nustatomos vertybės ir interesų spektras. Galima<br />
pastebėti, kad vėl sugrįžta rūpinimasis kitais, gebėjimas išreikšti meilę ir švelnumą.<br />
Kartais tėvams atrodo, kad paauglystė ateina netikėtai, tarsi per naktį iš mielo vaiko pavirstama<br />
dygliuotu piktu paaugliu. Iš tiesų pokyčiai yra laipsniški, bet įsisukus į kasdienybę<br />
būna sunku tuos subtilius ženklus pastebėti. „Ištikus“ paauglystei, daugelis tėvų bando pokyčius<br />
kažkaip suvaldyti, kad išlaikytų status quo šeimos kasdienybėje. Paauglystė, kaip ir<br />
bet koks naujas etapas gyvenime, reikalauja tam tikrų žinių ir visos šeimos dalyvių įsitraukimo.<br />
Gana dažnai tėvams sunku pripažinti, kad norėdami išlaikyti ryšį su paaugliu sūnumi<br />
ar paaugle dukra, jie patys turi keistis. Nėra lengva bendrauti su piktu ir vis tolstančiu vaiku.<br />
Dar sunkiau pripažinti savo klaidas. Šis pokytis dažnai nelengvas tėvams, kurie įpratę savo<br />
vaiką prižiūrėti, globoti ir saugoti. Atėjus paauglystei, tenka pasitikėti, paleisti, suteikti<br />
galimybę klysti. Pagrindinis tėvų uždavinys - skatinti savarankiškumą, mokant prisiimti atsakomybę<br />
už savo veiksmus. Tėvų emocijų proveržiai, nuolatinis nepasitenkinimo reiškimas<br />
menkina paauglio savęs vertinimą, skatina norą gintis, skaudinti juos. Lygiateisių santykių<br />
su suaugusiais nebuvimas verčia paauglį dažnai net ir neleistinomis priemonėmis demonstruoti<br />
suaugusio žmogaus statusą, niekinti suaugusiuosius, vengti jų draugystės bei artumo.<br />
Negąsdinkite savęs vaikų paauglyste. Tai tiesiog naujas etapas vaiko ir tėvų santykiuose,<br />
kai tiek vieni, tiek kiti gali kažką naujo išmokti. Norint pasiruošti laukiantiems pokyčiams,<br />
svarbu nevengti nemalonių klausimų, temų ar situacijų. Paaugliai – nebe vaikai, bet jiems<br />
Nuotr. Psichologė ????| Ieva ??? Krivickaitė<br />
<strong>VLB</strong> INFORMACIJOS | 12 - <strong>2018</strong> | <strong>GRUODIS</strong> 13
vis dar reikia tėvų paramos. Jie dažnai prieštarauja ir atrodo, kad negirdi, ką sakote, bet<br />
jiems svarbi jūsų nuomonė. Svarbu vengti šių kraštutinumų: per griežtos kontrolės – paauglys<br />
protestuos arba taps visiškai pasyviu, ir per didelės laisvės – bus vienišas ir labai<br />
pažeidžiamas. Nustatyta tvarka ir nuoseklus drausmės reikalavimas (pvz. nustatyta grįžimo<br />
vakarais valanda) suteikia aiškumo ir užtikrina saugumo jausmą. Taisyklės turėtų būti<br />
aiškios ir pritaikytos paauglio amžiui. Pavyzdžiui, vietoje: „Eik anksčiau atsigulti“, sakykite:<br />
„Atsigulk ne vėliau <strong>10</strong> val.“<br />
Tad kas yra svarbu, kad gyvenimas su paaugliui ir jam su jumis netaptų kasdieniniu kovos<br />
lauku? Akcentas į tai, kas veikia, kas jungia, kas sekasi, o ne į trūkumus. Esmė yra resursai.<br />
Tik stiprinant juos galima įveikti sunkumus.<br />
Vienas svarbiausių resursų – stiprus ryšys tarp vaikų ir jų šeimos. Paaugliams reikalingi tėvų<br />
meilės „įrodymai“ – fiziniai prisilietimai. Labai svarbu, kad jiems rodytumėte meilę tinkamais<br />
būdais, tinkamu laiku ir tinkamoje vietoje. Jaunuoliai stengiasi išsiugdyti nepriklausomą<br />
įvaizdį – tėvų apkabinimai draugų akivaizdoje trikdo. Tačiau vakare, namų aplinkoje,<br />
mamos apkabinimas bus meilės ženklas. Paaugliai priima subtilesnius prisilietimo būdus:<br />
pečių masažą, nugaros pakasymą. Ypač jiems reikia meilę atspindinčių prisilietimo formų<br />
tada, kai išgyvena sunkų laiką arba ką nors sudėtingo ruošiasi mokyklai.<br />
Paaugliams taip yra svarbus tėvų dalyvavimas jų gyvenime, parama tenkinant finansinius,<br />
emocinius, pažinimo ir socialinius poreikius. Galbūt paauglys nebenorės, kad ateitumėte į<br />
jo futbolo treniruotes, bet jam bus svarbu, kad jūs domitės jo mėgstama veikla. Net jeigu<br />
tėvams ji atrodo nieko verta ir laiko švaistymas. Jaunam žmogui svarbu atrasti save. Jis<br />
tikisi supratimo ir palaikymo, kai ieško savo tapatumo ir vietos pasaulyje. Todėl jam svarbu<br />
išbandyti daug naujų dalykų, daryti klaidas, kovoti dėl teisybės, atrasti savo tiesas. Palaiky-<br />
Nuotr. Dualumas ????|- ??? suaugusio žmogaus privalumas<br />
kite jį tuose ieškojimuose. Kiekvienas asmuo nori būti vertinamas<br />
ir gerbiamas. Labiausiai paauglys bijo ne nuomonių<br />
skirtumo, o pykčio, pajuokos, nuvertinimo, sarkazmo.<br />
Pažinkite vaiko draugus. Stenkitės pamatyti juos savo vaiko<br />
akimis. Draugai paaugliui ypatingai svarbūs ir jis daug ką<br />
gali padaryti dėl draugystės. Jaunas žmogus dažniau renkasi<br />
tai, kas patinka jo draugams, o ne tėvams. Nemoralizuokite<br />
ir neišjuokite jo bendraamžių akivaizdoje, tai ypač skaudina.<br />
Jeigu sureagavote per stipriai, grubiai, būtinai atsiprašykite.<br />
Jaunuoliui tai padės lengviau išmokti atsiprašyti suklydus.<br />
Kalbant apie paauglystę tarpkultūriniame kontekste, pagrindinės<br />
paauglystės amžiaus tarpsnio keliamos užduotys tampa<br />
dar aktualesnės. Viena vertus, labai svarbu sugyventi su kitais<br />
asmenimis ir jų grupėmis, užmegzti bei plėtoti tarpasmeninius<br />
ryšius, rasti kompromisus, konstruktyviai spręsti konfliktus,<br />
mokytis, dirbti ir kurti kartu su kitais asmenimis, padėti<br />
jiems, įtikinti ir patraukti, siekiant įgyvendinti bendrus tikslus.<br />
Kita vertus, taip pat svarbu dalyvauti tautos ir bendruomenės<br />
kultūriniame, pilietiniame ir politiniame gyvenime. Tačiau<br />
kurios bendruomenės? Vietinės, kurioje verda kasdieninis gyvenimas,<br />
ar gimtosios, kuri tuo pačiu ir labai artima, ir kartu<br />
tolima. Daugeliui tėvų šita dilema kelia nemažą susirūpinimą.<br />
Žvelgiant iš jauno žmogaus perspektyvos – jam kur kas svarbiau<br />
yra integracija ir bendrumas su jo aplinka. Todėl tėvų neturėtų<br />
stebinti nenoras dalyvauti vietinės kultūrinės bendruomenės<br />
veikloje, aktyviai mokytis lietuvių kalbą ar net atviras<br />
priešiškumas viskam, kas susiję su lietuvybe. Nes šiuo laikotarpiu<br />
pirmaeiliai dalykai yra tie, kurie padeda rasti save toje<br />
kultūrinėje aplinkoje, kurioje gyvenama. Paauglys greičiausiai<br />
rinksis futbolą vietoj krepšinio, curry wurst vietoj cepelinų ir<br />
pan. Daugelį tėvų tokie pasirinkimai gali skaudinti, skatinti<br />
norą versti kalbėti lietuviškai, eiti į vietos bendruomenės šventes<br />
ir panašiai. Nenuostabu, kad tai gali kelti ypač priešiškas<br />
paauglio reakcijas ar netgi gimdyti panieką lietuviškos kultūros<br />
ir kalbos atžvilgiu. Tokios situacijos neverta dramatizuoti.<br />
Tai tėra savęs ieškojimo etapas. Svarbu atsiminti, kad tai, ką<br />
vaikas išmoko, įsisavino iki paauglystės, nedingo negrįžtamai,<br />
tik užleido vietą naujoms, labai reikalingoms patirtims.<br />
Kalbant apie dvikalbystę, svarbu, kad vaikai pakankamai<br />
anksti turėtų kontaktą su (tėvų) gimtąja kalba ir kultūra.<br />
Amerikiečių mokslininkai jau seniai įrodė, kad žmonės, turintys<br />
tvirtą kultūrinį identitetą, gyvenime lengviau įveikia<br />
stresines situacijas, lengviau priima sprendimus, mažiau linkę<br />
į asocialų elgesį, turi aukštesnes aspiracijas ir platesnį sprendimų<br />
spektrą. Kitaip tariant, stiprios šaknys daugiakultūrinėje<br />
aplinkoje suteikia tvirtesnį pagrindą po kojomis kurti ateitį.<br />
Vaikystėje svarbu suvokti kultūrą ir gimtosios kalbos reikšmę<br />
tėvų pagalba. Paauglystėje, savo ruožtu, svarbu integruotis ir<br />
susipažinti su supančia aplinka bei kultūra. Šis dualumas yra<br />
suaugusio žmogaus privalumas.<br />
Leiskite savo paaugliams išplaukti į audringą jūrą, būkite savo<br />
vaikams uostais, į kuriuos jie visada galėtų grįžti. Šeima paaugliui<br />
yra svarbus emocinis rezervuaras, kuris reikalingas tam,<br />
kad galėtų tęsti savo nepriklausomybės paieškas. Emociniam<br />
rezervuarui pasibaigus, paauglys sugrįžta jo pasipildyti. Privalote<br />
palikti atvirus kelius, kuriais Jūsų vaikas sugrįš pas Jus.<br />
Jeigu kartais situacija taps sudėtinga, prisiminkite, kad tam,<br />
jog tai pasikeistų, turime keistis patys, nes paaugliai yra kaip<br />
veidrodis atspindintis meilę, kurią gauna.<br />
Nuotr. asmeninio albumo<br />
14 <strong>VLB</strong> INFORMACIJOS |12 - <strong>2018</strong> | <strong>GRUODIS</strong>
KULTURA IR MENAS<br />
Akvilė Kalinaitė<br />
SUSITIKIMAS SU RAŠYTOJA HAMBURGE<br />
Spalio 20 d. Hamburgo lietuvių katalikų sielovados<br />
patalpose vyko susitikimas su rašytoja, vertėja, dvylikos<br />
romanų autore Irena Buivydaite-Kupčinskiene.<br />
Susitikimas buvo išties jaukus ir įsimintinas: jį žaismingai<br />
moderavo Hamburge gyvenanti rašytoja Jolita Herlyn, muzikaliai<br />
papuošė Akvilė Kalinaitė. Vakaro svečias – rašytoja I.<br />
Buivydaitė-Kupčinskienė atvirai dalinosi tuo, kas ją įkvepia<br />
ir kas motyvuoja rašyti, taip pat – iš kur gimsta knygų herojai ir kada jai mieliausia<br />
sėsti prie rašomojo stalo.<br />
Po susitikimo svečiai dar ilgai bendravo su rašytoja neformalioje aplinkoje. Hamburgo<br />
Lietuvių Bendruomenė dėkoja rašytojai I. Buivydaitei-Kupčinskienei, J. Herlyn, visiems<br />
prisidėjusiems prie renginio ogranizavimo ir renginio svečiams.<br />
Nuotr. autorės, Ievos Gilytės-Robertson<br />
„Laiptų“ rajono gatvelės leidžiasi prie Elbės<br />
Susitikimo dalyviai<br />
Nuotr. Rašytoja ????| I. Buivydaitė-Kupčinskienė ???<br />
(kairėje) Hamburgo Lietuvių Bendruomenėje<br />
<strong>VLB</strong> INFORMACIJOS | 12 - <strong>2018</strong> | <strong>GRUODIS</strong> 15
Lietuvių menininkas K. Svirnelis: kiekviename<br />
darbe – dzūkiškas akcentas<br />
Evelina Kislych-Šochienė<br />
Štutgarto lietuvis Kęstutis Svirnelis kilęs iš etnografinio Zervynų kaimo Varėnos<br />
rajone. Į Lietuvą grįžta 3-5 kartus per metus, ne tik aplankyti čia gyvenančios<br />
mamos bei brolių, bet ir surengti kolektyvines, asmenines parodas, įgyvendinti<br />
naujus projektus, dalyvauti organizuojamose meno mugėse bei perduoti Lietuvos<br />
publikai savo sukauptas žinias ir kuriamą meną. Kaip tik dabar menininkas<br />
dėlioja planus surengti asmeninę savo darbų parodą Varėnoje.<br />
K. Svirnelis išsiskiria kitokiu požiūriu į aplinką bei kuriamu vaizduojamuoju, kinetiniu menu.<br />
Kasdienybėje jis įžvelgia daug absurdo ir tai gana ryškiai atsispindi jo darbuose, kuriuose aptariamos<br />
ir visuomenei bei individui aktualios socialinės, ekonominės, globalinės problemos.<br />
Kalbiname K. Svirnelį apie jo gyvenimo ir kūrybos kelią, kuriamą meną ir lietuvybę.<br />
Kęstuti, esate lietuvių menininkas, kuris po bakalauro studijų Lietuvoje išvyko<br />
mokslų tęsti į Štutgartą, o Valstybinėje meno ir dailės akademijoje įgijote magistro<br />
laipsnį. Kokia yra Jūsų istorija?<br />
Aš nesirinkau – viską sudėliojo likimas. Kuomet studijavau Vilniaus dailės akademijoje<br />
Lietuvių menininkas K. Svirnelis<br />
(VDA) vyko studentų meno dienos ir mano videofilmas pelnė<br />
prizą – kelionę į Štutgartą. Svarbu paminėti tai, kad tuo<br />
metu (2000 metais) dar nebuvo tiek galimybių, tiek skirtingų<br />
mainų programų. Tai buvo iššūkis, nes tuomet nemokėjau<br />
nei vokiečių, nei anglų kalbų, tad neretai tekdavo bendrauti<br />
neverbaline kalba: gestais ir mimika. Tuomet supratau skirtumą<br />
tarp kalbos ir komunikacijos.<br />
Besibaigiant stažuotėms Štutgarto valstybinės meno ir dailės<br />
akademijos dėstytojas, pamatęs mano 3 mėnesių rezultatus,<br />
paklausė, ar norėčiau studijuoti Štutgarte. Toks profesoriaus<br />
pasiūlymas man buvo netikėtas. Kadangi nemokėjau kalbos,<br />
niekas su manimi nebendravo, netgi profesorius. Aš net neįsivaizdavau,<br />
kad tai įmanoma. Po metų, truputį pasimokęs<br />
kalbos, išvažiavau svečio teisėmis (turėdamas mažiau studentiškų<br />
privilegijų) studijuoti Štutgarto valstybinėje dailės<br />
akademijoje. Praėjus dar metams išlaikiau stojamuosius<br />
egzaminus ir tapau „normaliu“ studentu. Svarbu paminėti ir<br />
tai, jog dėstytojas, kviesdamas studentą studijuoti, prisiima<br />
atsakomybę už tokį savo sprendimą, tad man tai buvo garbė.<br />
Kokie, Jūsų akimis, yra esminiai skirtumai tarp Lietuvos<br />
ir Vokietijos dailės ir meno studijų?<br />
Galėčiau kelis įvardinti, kurie buvo tada. VDA svarbu teorija ir<br />
technika – techniškai gerai piešti, lipinti, kitaip tariant, būtinas<br />
geras amato paruošimas bei didelis žinių srautas. Štutgarte<br />
yra kiek kitaip – tave priima į akademiją mokytis menų,<br />
o ne amato, jų amatas gana silpnas. Gavęs pažymėjimą tu iš<br />
karto tampi menininku, nuo pat pirmo kurso dalyvauji parodų<br />
organizavime ir jų dalyvavime. Tampi savarankišku menininku,<br />
kuris prisiima atsakomybę už savo darbus ir būsimą<br />
karjerą. Suteikiamos puikios galimybės mokytis ir tobulėti.<br />
Bet nėra institucijos, o profesorius nėra tas, kuris verstų tave<br />
dirbti ir atsiskaitinėti. Paliekama teisė pačiam apsispręsti:<br />
jei nenori, nieko nedarai ir dėl to niekas tau nepriekaištauja.<br />
Tačiau vėliau nereikia apgailestauti, jei tavęs niekas nepastebi,<br />
nekviečia dalyvauti parodose ar projektuose. VDA to<br />
nebuvo. Tekdavo piešti, lipinti, dirbti, atsižvelgiant į duotas<br />
temas, ir klausyti profesorių, jiems atsiskaitinėti. Lietuvos<br />
profesoriai –tai institucijos, o štai Štutgarte – tiesiog daugiau<br />
žinantys kolegos. Baigęs Vilniaus dailės akademiją gebi<br />
techniškai dirbti, bet nežinai, kaip toliau ką daryti. Pabaigęs<br />
Štutgarto akademiją, žinai, kaip sukasi meno pasaulis,<br />
bet nei piešti, nei lipinti nemoki. Džiaugiuosi, kad Štutgarte<br />
man teko pradėti savo studijas nuo nulio, bet turint žinių,<br />
gautų lietuviškoje akademijoje. Tai buvo didelis privalumas.<br />
Mano užduotis buvo surasti save kaip menininką. Jeigu<br />
Tu žinai, ką tu darai ir dėl ko tai darai, telieka pasirinkti kelią.<br />
Sunkiau yra tiems, kurie nežino, ko nori. Studijuodamas<br />
Vokietijoje, dalyvaudamas įvairiose parodose, projektuose,<br />
apkeliavau pusę pasaulio, Lietuvoje dalyvavau keliose parodose.<br />
Tai buvo iki 2002 metų, laikas bėga ir viskas keičiasi.<br />
Gaila, kad dabar Lietuvos akademijoje naikinamas amatas,<br />
žvalgomasi į Vakarus ir aklai kopijuojama nesuvokiant savos<br />
Vertės. Susidaro įspūdis, jog menas kuriamas, nors žmogus<br />
kurti meno nemoka. Mano supratimu, reikia žinoti, kas tu<br />
16 <strong>VLB</strong> INFORMACIJOS |12 - <strong>2018</strong> | <strong>GRUODIS</strong>
toks esi, ir saugoti savo išskirtinumą. Vakarai jau seniai nebemoka<br />
kurti amato, bet jų amatu žavisi visas pasaulis, kadangi<br />
jis atskleidžia tam tikrą idėją, o tai yra labai svarbu.<br />
Galima sakyti, Štutgartas Jums suteikė didesnę laisvę?<br />
Kas yra laisvė? Man - atsakomybė, o jos ten buvo daugiau.<br />
Esate surengęs gausybę grupinių ir asmeninių parodų<br />
ne tik Lietuvoje, bet ir Vokietijoje. Ar galėtumėte nurodyti<br />
skirtumus? Kaip Jūsų kūrybą vertina vokiška ir<br />
lietuviška publikos?<br />
Kadangi stengiuosi kurti bendražmogišką meną, todėl lankytojų<br />
reakcijos vienodos, skiriasi tik pačios lankytojų grupės: kiekvienas<br />
iš lankytojų yra skirtingos prigimties, skirtingo išsilavinimo,<br />
skirtingo socialinio sluoksnio, skirtingo amžiaus ir patirties. Net<br />
jeigu žmogus nesidomi menu, tačiau mano kinetiniai objektai<br />
priverčia visad žvilgtelėti ar stabtelti. Kas juda, tas gyva, o kas<br />
gyva, tas traukia akį.<br />
Jūsų darbai – vizualiniai, įtraukiantys parodos lankytojus.<br />
Kokie jie? Kaip į Jūsų kinetinį meną reaguoja<br />
žmonės?<br />
Mano kuriamas menas nėra statiški objektai. Jie – vizualiniai.<br />
Pagrindinė informacija teikiama per vaizdą, judesį bei garsą.<br />
Kaip jau minėjau, žmogus, nori to ar ne, reaguoja. Į parodą<br />
užėjęs lankytojas nežino, ko laukti, ramiai stovintys objektai<br />
staiga atgyja, pradeda judėti, keisti formą, garsus, šviesas ar<br />
net kvapus. Būna atvejų, kai žmogus išsigąsta, nustemba ar<br />
tiesiog „apmiršta“ iš netikėtumo. Kiti darbai ramina ir „hipnotizuoja“,<br />
nes žiūrovai juos ilgai stebi. Man džiugu, kad žmogiškos<br />
reakcijos yra natūralios. Įdomu stebėti, kai moteris išsigąsta<br />
vienaip, vaikai kitaip, ir visai nesvarbu, kiek pinigų tu turi<br />
kišenėje, į meną reaguoji pagal savo prigimtį. Teko matyti, kad<br />
turtingi profesoriai ar įžymūs asmenys į tam tikrus dalykus reaguoja<br />
lygiai taip pat kaip ir valytoja ar paprastas darbininkas.<br />
Žinoma, jų interpretacijos skiriasi, bet reakcijos panašios.<br />
Interaktyvių parodų ar kinetinio meno nėra tiek daug. Aš pastebėjau,<br />
kad judesio pagalba skulptūrai galima suteikti ne tik<br />
gyvybės, charakterio bruožų, bet ir skirtingų emocijų, o tai jau<br />
psichologija. Ta pačia skulptūra tik skirtingais judesio intervalais<br />
galima žmonėms sukelti skirtingas emocijas. Nuo šypsenėlės<br />
veide iki pasibjaurėjimo. Tas mane ir sužavėjo kinetikoje.<br />
Svarbi ir parodos „choreografija“ – kitaip sakant, ekspozicija.<br />
Kur koks darbas stovės, kada jis pradės judėti, kur stovės ne<br />
kinetinis darbas (tokių irgi turiu), kaip suveiks, kas seks po to.<br />
Ar parodos lankytojas darbą patirs, pamatys iš tolo ar iš arti,<br />
o tai svarbus skirtumas. O gal jam reikės paspausti mygtuką,<br />
kad įsijungtų objektas. Tai lyg spektaklis, kurį reikia apgalvoti<br />
ir surežisuoti, o vienas iš „aktorių“ yra žiūrovas.<br />
Kokia žinią skleidžiate?<br />
Bendražmogišką – džiaugsmą, meilę, skausmą, baimę, šlykštumą..<br />
Kadangi save vadinu vizualiu menininku, užkoduoju<br />
savo meno objektuose tam tikrą informaciją per vaizdą. Vienas<br />
iš mano darbų – ,,Lėlių krūva-vaikų vaikai“. Tai Lietuvos<br />
pedofilijos skandalo inspiruotas darbas. Nors man ir nėra iki<br />
galo žinoma, kas vyko iš tikrųjų, bet jaučiu gilų blogį. Juk tiek<br />
žmonių paslaptingai mirė, o dar ir žiniasklaidos negebėjimas<br />
likti neutralia... Įsijungia fantazija... Vaikas – šventas, nekaltas,<br />
bejėgis, niekam blogo nesugebanti padaryti būtybė.<br />
Meno kūrinys ,,Lėlių krūva – vaikų vaikai“<br />
O vaikų vaikai – Lėlės. Tai lyg kitas lygmuo. Tiesiog ant tam tikro mechanizmo sudėjau<br />
krūvą nuogų Barbių ir į jas panašių skirtingų dydžių lėlių krūvą. Įmontavau judesio detektorių.<br />
Užėjus lankytojui tiesiog yra matoma nuogų lėlių krūva, bet kai jis prieina arčiau,<br />
suveikus judesio davikliams, jos iš lėto pradeda trintis viena į kitą, tokiu būdu visa krūva<br />
iš lėto ima judėti. Pamatai kažkokią šlykščią orgiją, kuri neaišku kur iš lėto keliauja. Gavosi<br />
šlykščiausias darbas kaip ir visas pedofilijos skandalas, neaišku kur šliaužiantis. Tai man<br />
buvo inspiracija – šlykštumas.<br />
Ar savo mene sprendžiate socialines problemas?<br />
Ne, nesprendžiu, tik stebiu, analizuoju, fantazuoju ir vizualizuoju. Kai kurie darbai neturi<br />
nei politinio, nei socialinio konteksto ar potekstės. Mano darbas ,,Pienės pūkas“ – jis tiesiog<br />
estetinis, be gilios potekstės kinetinis darbas.<br />
Savo puslapyje akcentuojate absurdą. Kodėl?<br />
Visi nori aplink save matyti tik teigiamus dalykus: meilę, laisvę, grožį, bet yra ir kita, nuo<br />
viso to gėrio neatsiejama medalio pusė. Jeigu mes į tai įsigilintumėme, tuomet pamatytumėme,<br />
kiek aplink yra absurdo, kvailumo ir blogio. Ir tai yra dalis mūsų gyvenimo. Kuo daugiau<br />
žinai, tuo geriau supranti sąsajas tarp reiškinių, be to, gali priimti teisingesnius sprendimus.<br />
Mes darome daug absurdiškų, pačių sau prieštaraujančių dalykų. Lietuva laisva, mes<br />
laisvi! Aš šitą laisvę vadinu moderniąja vergvaldyste. Mūsų valstybė ir dauguma jos piliečių<br />
paskendę skolose. Daugelis dabar lenkia nugaras svetimiems vien dėl to, jog patikėjo ,,Santa<br />
Barbaros“ pasaka, o ką bekalbėti apie industriją. Masinis žmonių bėgimas iš Lietuvos.<br />
Apmaudu, kad nesugebėjome apsisaugoti nuo globalių finansinių machinacijų. Kainos<br />
dirbtinai sukeltos, nebeturime nei lietuviškų bankų, nei pinigų. Argi ne absurdas, kuomet<br />
žmogus, dirbęs 40 metų Lietuvai, gauna 300 eurų per mėnesį, o kainos Lietuvoje tokios<br />
pat kaip Vokietijoje. Politikai su verslininkais daro ką nori, nes teisininkai dirba saviems.<br />
<strong>VLB</strong> INFORMACIJOS | 12 - <strong>2018</strong> | <strong>GRUODIS</strong> 17
Ir visgi likote gyventi ir kurti Štutgarte. Kodėl? Ar Štutgartas – Jūsų meninei saviraiškai<br />
tinkantis miestas?<br />
Meninei saviraiškai yra tinkama kiekviena vieta pasaulyje. Štutgartas – pramoninis miestas<br />
(industrinis). Jeigu turi rankas ir kojas, gali užsidirbti pinigų duonai, o likusį laiką skirti menams.<br />
Studijuodamas susipažinau su daugeliu žmonių, sukūriau savo aplinką, kurioje yra<br />
įvairių profesijų atstovų – nuo šaltkalvio iki profesoriaus, taip pat radau nemažai draugų.<br />
Šiuo metu aš manau, kad didžiausias turtas yra socialinis tinklas. O važiuoti į Berlyną ir<br />
vaidinti menininką nėra prasmės. Paradoksalu, bet aš nekenčiu „menininkų“, kurie nuolat<br />
lankosi baruose ar stengiasi sukurti mitą apie save, kitaip sakant, bando apgauti žmones.<br />
Taip ir prasideda tiesos iškraipymas. Man menininkas yra ne tas, kuris yra keistai apsirengęs<br />
ar keistai elgiasi, o tas, kuris kuria meną.<br />
Lietuvybė, tautinė prigimtis. Esate pasaulio lietuvis. Ar pabrėžiate tai ir savo kūryboje?<br />
Galbūt pastebimai,o gal ir ne, dėliojate lietuviškos sielos akcentus savo<br />
mene?<br />
Kiekviename mano darbe yra matomas dzūkiškas akcentas. Nes aplinka, kurioje augi, daro<br />
įtaką net tavo veiklai – ar tai būtų karvių ganymas, grybavimas, mama ir tėtis, miesto<br />
gatvė ar kaimynai. Iš kūdikystės išgyvenimų formuojasi vaikystė, ant vaikystės pamatų statoma<br />
jaunystė ir taip toliau. Teko važiuoti iš kaimo į rajono centrą, iš rajono centro į sostinę<br />
ir toliau neverta planuoti, o svarbu siekti savo tikslo. Jeigu Lietuvoje<br />
galėsiu kurti, ten ir grįšiu. Ši trauka neišblėso. Lietuvoje<br />
dalyvauju parodose, projektuose, ypač smagu dalintis patirtimi<br />
su aktyviu kūrybingu jaunimėliu.<br />
Lietuviška veikla Štutgarte. Kaip manote, kaip galėtumėte<br />
prisidėti (o gal jau prisidedate) prie lietuviškos veiklos?<br />
Ką darai, daryk gerai, ir nepamiršk savo šaknų – toks mano<br />
lietuviškumo puoselėjimas. Juk smagu, kai dėl gerų darbų<br />
žmonės pradeda domėtis ir gerbti Lietuvą. Buvau keletą kartų<br />
susitikęs su bendruomenės nariais, pamenu, dalyvavo ir<br />
Tarpukarį išgyvenę lietuviai, vyko šv. Mišios. Prisimenu, kaip<br />
vaikai su mamytėmis suvalgę pyragėlį skirstydavosi (2004).<br />
Atvažiavęs stengiausi ne itin daug bendrauti su kitataučiais,<br />
o ieškoti draugų ir pažįstamų tarp vokiečių. Kaip sakoma, su<br />
kuo sutapsi, tuo ir pats patapsi. Stengiausi integruotis. Kai lieki<br />
tarp savų, naujos šalies nesupranti. Šiuo metu po truputėlį<br />
įsijungiu į bendruomenės veiklą. Niekuomet nebuvau nusistatęs<br />
prieš veiklą bendruomenėje, bet man svarbu, jog viskas<br />
neapsiribotų vien tik pokalbiais apie vaikus. Manau, kad<br />
Menininkas kūrybiniame procese<br />
Vilnių, paskui Europa, o vėliau pasaulis. Taip ir dėliojasi, vienas ant kito. Visuomet esu ir<br />
liksiu, visų pirma, zervyniškis, o tik po to pasaulio pilietis. Jeigu medis atsisako savo šaknų,<br />
kas su juo nutinka?<br />
Florian Härle, aptardama Jūsų biografiją, akcentuoja Jūsų gyvenimą „tarp“. Gal<br />
galite papasakoti apie tai plačiau. Koks yra gyvenimas „tarp“ Lietuvos ir Vokietijos?<br />
Taip ir gyveni, tarp – tarp skirtingų kultūrų, skirtingų požiūrių. Esmė yra vienoda, tačiau<br />
skiriasi forma. Labai įdomu tai, kad matai abiejų valstybių pliusus ir minusus. Skirtingi vertybių<br />
suvokimai. Kas mums yra valstybė? Priešas ar tavo draugas, kurį reikia puoselėti? Lietuvoje<br />
– labiau priešas, Vokietijoje – draugas. Darbo etika, duoto žodžio laikymasis ir t. t.<br />
Kaip manote, ar kažkada tas tarpas susiaurės ir Jūs galėsite sakyti, jog savo gyvenimą<br />
statote Vokietijoje, o gal Lietuvoje? Ar galvojate apie sugrįžimą, savęs ir<br />
kūrybos įprasminimą Tėvynėje?<br />
Jei turite galvoje tarpą tarp Vokietijos ir Lietuvos, tai jis tik auga link kitų valstybių ir kontinentų.<br />
Vokietija nėra tikslas, tai tik galimybė išlikti menininku, gal tai startinė vieta pasaulio<br />
link. Visąlaik noriu grįžti, o kaip bus – nežinau. Niekad neplanavau važiuoti į Vokietiją,<br />
būtina kažkaip save įprasminti. Reikia imti ir duoti. Štutgarto<br />
lituanistinės mokyklėlės vadovė ir Bendruomenės valdybos<br />
narė R. Balčiūnaitė po truputėlį mane įtraukia. Jeigu kažkas<br />
gausis bendro, tai darysim.<br />
Ar Jums yra svarbus lietuviškų tradicijų, papročių puoselėjimas<br />
gyvenant Vokietijoje?<br />
Visas šventes stengiuosi sutikti Lietuvoje, nes Štutgarte nepažįstu<br />
daug lietuvių. Neturiu trispalvės. Ji man – sąžinė,<br />
atsakomybė, žmogiškumas. Ji man tokia ir aš ją nešiojuosi<br />
kasdien. Tai yra mano trispalvė. Yra tokių žmonių, kurie<br />
vaikšto apsikarstę lietuviškais atributais, dainuoja tautines<br />
giesmes, o savo darbais naikina Lietuvą. Juk save gerbiame<br />
ir Tėvynę mylime ne žodžiais, o darbais.<br />
Dėkoju už pokalbį.<br />
Nuotr. Asm. archyvo<br />
18 <strong>VLB</strong> INFORMACIJOS |12 - <strong>2018</strong> | <strong>GRUODIS</strong>
Kūrybiškumas, emocionalumas ir vidinė laisvė<br />
– džiazo festivalis „Rennhof Jazz <strong>2018</strong>“<br />
Asta D‘Elia<br />
Lapkričio 16-osios vakarą ketvirtą kartą vyko tradiciniu<br />
tapęs jaunųjų muzikų festivalis „Rennhof Jazz <strong>2018</strong>“. Gimnazijos<br />
direktorė Janina Vaitkienė pasveikino gausiai susirinkusius<br />
žiūrovus ir garbius vakaro svečius: Bergštasės<br />
apskrities viršininko pavaduotoją Heinz Klee, Lampertheimo<br />
miesto magistrato narį Gottlieb Ohl, LR Garbės konsulę<br />
Eva Dude ir buvusį LR Garbės konsulą Achim Naumann.<br />
Mokyklos vadovė džiaugėsi, kad šiame džiazo renginyje<br />
kartu muzikuoja skirtingų kartų atstovai. Savo sveikinimo<br />
kalbose visi festivalio svečiai pabrėžė, kad džiazas įkūnija<br />
kūrybiškumą, emocionalumą ir vidinę laisvę. Klausytojai gyrė aukštą atlikėjų meninį lygį.<br />
Renginį puikiai pradėjo Klaipėdos Eduardo Balsio menų gimnazijos atlikėjos (vadovė Erlanda<br />
Tverijonienė). Pilies salę drebino džiazo grupė „Die Original Bluetenweg Jazzer “ iš<br />
Bensheimo. Muzikantai prisipažino, jog yra groję ne tik koncertų salėse, bet ir traukinyje<br />
bei lėktuve. 11.000 metrų aukštyje jie grojo 2009 metais skrisdami koncertuoti į Lietuvą.<br />
Po pertraukos džiazo muzikos garsais Renhofo pilį užliejo Vasario 16-osios vokalinis ir<br />
instrumentinis ansamblis (vadovas Gintaras Ručys). Penktokė Monika Lėja Poviliūnaitė<br />
dainavo dainą „Vilniaus stogai“ ir savo drąsa bei nuostabiu balsu užkariavo žiūrovų širdis.<br />
Renginį vainikavo vokalinės grupės „Color Jazz“ pasirodymas. Jaunieji atlikėjai su<br />
savo vadovu Artūru Noviku, jau ne pirmą kartą viešinčiu ir koncertuojančiu mūsų<br />
gimnazijoje,taip pat pakerėjo publiką ir sulaukė gausių plojimų.<br />
Nuotr. „Reporteriai Vokietijoje“ – Dariaus Šulco, Jurgitos Pickel<br />
Festivalio akimirka<br />
Rennhof Jazz <strong>2018</strong><br />
Lietuviškų filmų festivalis Berlyne<br />
Berlyno Lietuvių Bendruomenės informacija<br />
Lapkričio 1-5 d. Berlyne vyko kasmetinis lietuviškų filmų festivalis „Litauisches Kino<br />
Goes Berlin“ pritraukęs vietos lietuvių ir smalsių kitataučių minias.<br />
Šiais metais festivalio programą sudarė trys pilnametražiai filmai „Stebuklas“ (rež. Eglė<br />
Vertelytė), „Kvėpavimas į marmurą“ (rež. Giedrė Beinoriutė), „Nuostabieji Lūzeriai. Kita<br />
planeta“ (rež. Arūnas Matelis).<br />
Įdomi trumpametražių filmų programą, kurioje auditorijos simpatijas pelnė Pauliaus<br />
Stankevičiaus pastatytas filmas „Tai... Iki“ ir naujai kartai pristatytas legendinis filmas<br />
„Vaikai iš Amerikos viešbučio.“<br />
<strong>VLB</strong> INFORMACIJOS | 12 - <strong>2018</strong> | <strong>GRUODIS</strong> 19
PORTRETAI<br />
Bendruomenė kaip Lietuva: mes atėjome – ji<br />
jau buvo, mes išeisime, ji – pasiliks<br />
Kitąmet Miuncheno Lietuvių Bendruomenė švęs 75-erių metų jubiliejų<br />
Kristina Kandratavičiūtė, MLB valdybos narė<br />
Pamažu tilstant ir rimstant Lietuvos <strong>10</strong>0-ojo gimtadienio atgarsiams ir nuotaikoms,<br />
pradedama galvoti bei planuoti kitų metų darbus bei šventes. Lietuvos<br />
Respublikos Seimas, atsižvelgdamas į tai, kad kitais metais sukanka 70 metų,<br />
kai buvo paskelbta Lietuvių Charta, kuria įsteigta Pasaulio lietuvių bendruomenė,<br />
2019-uosius paskelbė Pasaulio lietuvių metais. Miuncheno Lietuvių bendruomenė<br />
yra viena iš seniausių Vokietijoje ir visame Pasaulyje, 2019 metais<br />
švęsianti savo 75-ąjį gimtadienį.<br />
Miuncheno bendruomenės steigimąsi bei jos vystymąsi labai puikiai apibūdina mokslininkas<br />
dr. Vincas Bartusevčius savo kalboje „Miuncheno LB apylinkė 1944 – 2014“,<br />
kurią sakė minint Miuncheno Lietuvių Bendruomenės 70-ies metų jubiliejų.<br />
Pasak autoriaus, 1944 m. spalio 29 d. Spatenhauso svetainėje<br />
buvo sušauktas visoje Bavarijoje gyvenančių lietuvių susirinkimas.<br />
Susirinko apie 130 asmenų iš 21 vietovės, daugiausia<br />
iš paties Miuncheno. Tuoj pat įsteigta Lietuvių sąjunga Bavarijoje,<br />
kuri turėjo būti LS Berlyne skyrius ir kurios valdyba<br />
reziduotų Miunchene. Pirmininku išrinktas dr. Vytautas Bieliauskas<br />
(gimęs 1920.11.01, 1943 m. Tiūbingeno universiteto<br />
psichologijos daktaras, 1944-1949 dėstė psichologiją Miuncheno<br />
universitete, įsteigė kultūros žurnalą Aidus, išemigravo<br />
į Ameriką, 1988-1992 Pasaulio lietuvių bendruomenės pirmininkas).<br />
Kaip žinia, iš Lietuvių sąjungos 1946 m. išsivystė<br />
Lietuvių tremtinių bendruomenė, o 1950 m. Pasaulio Lietuvių<br />
Bendruomenė.<br />
Aš pati asmeniškai manau, jog kuriantis bendruomenei, labai<br />
ryškus buvo inteligentijos vaidmuo. Inteligentija buvo visiems<br />
sektinu pavyzdžiu. Pabrėžtina, kad to laiko žmonės, kūrę valstybę,<br />
buvo visuomeniški. Tai atsispindi ir profesoriaus kalboje,<br />
jis akcentuoja, jog pirmame Miuncheno apylinkės veiklos<br />
tarpsnyje, nuo 1944 iki 1951 metų vyko gana aktyvus kultūrinis<br />
gyvenimas, nes mieste gyveno nemažai mokslininkų,<br />
menininkų, rašytojų, dailininkų, kunigų, studentų, veikė vaikų<br />
darželis, pradžios mokyklos, dvi gimnazijos, būrėsi chorai,<br />
tautinių šokių grupės, buvo leidžiami penki žurnalai, išleistos<br />
48 knygos, minėjimai buvo rengiami prestižinėse miesto salėse,<br />
menines programas ruošė žymūs lietuvių menininkai,<br />
Kauno ir Vilniaus operos solistai, Čiurlionio ansamblis ir kt.<br />
Manau, jog didžiausi praradimai bendruomenėje įvyko, didelei<br />
inteligentijos daliai emigravus į JAV ir kitus kraštus, ko pasekoje<br />
apmažėjo švietėjiškos bei kultūrinės veiklos Miuncheno<br />
bendruomenėje.<br />
Kaip kalboje teigia dr. V. Bartusevičius, tuo metu vyko mažesni<br />
minėjimai, 1952 m. pradėjo veikti vargo mokykla, kadangi<br />
užsidarė lietuvių pradžios mokykla ir vaikai pradėjo lankyti<br />
vokiečių mokyklas. Tačiau buvo suorganizuota turtinga biblioteka,<br />
veikė tautinių šokių grupė, veikė Amerikos balso lietuvių<br />
skyrius, visą laiką buvo reguliariai rengiami minėjimai: Nepriklausomybės,<br />
Motinos dienos, Kalėdų eglutė, Kūčių vakarienės,<br />
Birželiniai minėjimai, rašytojų sukakčių paminėjimai,<br />
meno darbų parodos, filmų vakarai, teatro grupės spektakliai,<br />
dalyvaujama tarptautiniuose bei miesto renginiuose.<br />
Miuncheno lietuvaitės deklamuoja „Amerikos balsui“, 1953 m. rugpjūčio 14 d., Holzhausenas<br />
Džiugu, kad prieš daugiau nei 70 metų įkurta Miuncheno lietuvių<br />
bendruomenė, nenutrūkstamai veikia iki šių dienų, vis<br />
20 <strong>VLB</strong> INFORMACIJOS |12 - <strong>2018</strong> | <strong>GRUODIS</strong>
Miuncheno Lietuvių Bendruomenė šiandien<br />
yra kam perduoti estafetę. Žinoma, skirtingais laikotarpiais<br />
bendruomenė siekdavo skirtingų tikslų – pokario dešimtmečiai<br />
buvo nepalyginamai sunkesni ir skausmingesni. Mes<br />
šiandien galime pasidžiaugti, jog bendruomenės narių tarpe<br />
turime žmonių, kurie dar prisimena visą laikmetį nuo 1944<br />
metų. Galime pasidžiaugti, jog po truputį į bendruomenę<br />
sugrįžta inteligentija – bendruomenės autoritetai. Lietuvos<br />
mokslo istorikas, akademikas Paulius Slavėnas yra pasakęs:<br />
„Tu gali būti geras chirurgas, geras inžinierius, statybininkas,<br />
mokytojas ar menininkas, gali būti išsilavinęs žmogus, bet jeigu<br />
tu atsiriboji nuo kaimyno, nuo savo gatvės, bendruomenės,<br />
miesto, valstybės reikalų – jei tu niekur nenori kištis, tai toks<br />
tu ir inteligentas.“ Aišku, bėgant metams, daug kas keitėsi –<br />
požiūriai, vertybės, norai, daug dalykų išsaugoti nepavyko<br />
– praradome, daug kas numojo ranka įsijungdami į sumaterialėjusio<br />
pasaulio tempus, daug ką teko sukurti iš naujo,<br />
atgaivinti. Tačiau tokie kertiniai akmenys, kaip – švietimas,<br />
kultūra, tradicijos – išlaikytos iki šių dienų.<br />
Miuncheno lietuvių bendruomenėje sėkmingai veikia lituanistinė<br />
mokyklėlė, kiekvieną mėnesį vyksta mišios lietuvių<br />
kalba, švenčiamos tradicinės šventės, vyksta valstybinių<br />
švenčių minėjimai, labai gaila, kad nebeliko šokių kolektyvo,<br />
tačiau yra maža muzikos grupė. Miuncheno Lietuvių Bendruomenė<br />
įsijungia į miesto organizuojamus visuomeninius<br />
bei religinius renginius, steigiasi naujos iniciatyvos jaunimui,<br />
norima atgaivinti kino vakarus. Miunchene įsisteigė Šaulių<br />
sąjungos padalinys.<br />
Pabaigai, pateikiu keletą Miuncheno lietuvių minčių apie tai, kas jiems yra bendruomenė:<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
tu susitinkame, bendraujame, kartu tęsiame lietuviškas tradicijas, švenčiame lietuviškas<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
Bendruomenė man asmeniškai – tai maža Lietuvos dalelė, kurioje kvepia namais, kurioje<br />
susirenka trys kartos, taip kaip namuose: seneliai, vaikai ir anūkai. Kur visi laukiami ir<br />
priimami tokie, kokie yra, su savo idėjomis, trūkumais, norais, viltimis, mažais ar dideliais<br />
nusivylimais. Ir nebūtinai viskas turi būti gražu, juk šeimose ir būna visokių dienų.<br />
Ir dabar galiu jau drąsiai ir didžiuodamasi pasakyti, kad visas mūsų kartas Miuncheno<br />
Lietuvių Bendruomenėje vienija meilė tėvynei ir noras turėti nuolatinį ryšį su tautiečiais.<br />
Manau, bendruomenė išlaikė sunkius išbandymus ir gyvuos dar daug metų, o mes pasistengsime<br />
nenutraukti jos veiklos, kurią vėliau, tikiuosi, tęs mūsų vaikai. Bendruomenė<br />
kaip Lietuva: mes atėjome – ji jau buvo, mes išeisime, ji – pasiliks.<br />
Nuotr. Julijos Baronės, Rolando Purtulio<br />
<strong>VLB</strong> INFORMACIJOS | 12 - <strong>2018</strong> | <strong>GRUODIS</strong> 21
BENDRUOMENIU ALEJA<br />
Vokietijos LB atstovai – lyderių mokymuose Vilniuje<br />
Redakcijos informacija<br />
Lapkričio 15-17d. Vilniuje vykusiuose viešojo kalbėjimo mokymuose,<br />
skirtuose užsienio lietuvių bendruomenių lyderiams, kuriuose dalyvavo<br />
64 lietuviai iš 26 šalių, dalyvavo Štutgarto bei Kaselio Lietuvių Bendruomenės<br />
atstovai – Regina Balčiūnaitė, Asta Totilaitė ir Karolis Dailidonis.<br />
Mokymai vyko pagal „Lyderių laikas 3“ programą. Užsienio lietuvių bendruomenių<br />
lyderių mokymus organizavo Švietimo aprūpinimo centras<br />
kartu su Užsienio reikalų ministerijos Užsienio lietuvių departamentu.<br />
Projektas finansuotas Europos socialinio fondo lėšomis.<br />
Nuotr. PLJS archyvo<br />
Užsienių lietuvių bendruomenių lyderiai<br />
22 <strong>VLB</strong> INFORMACIJOS |12 - <strong>2018</strong> | <strong>GRUODIS</strong>
Miuncheno lietuviai aptarė svarbius darbus ir datas<br />
MLB informacija<br />
Š. m. lapkričio <strong>10</strong> dieną įvyko trečiasis Miuncheno Lietuvių<br />
Bendruomenės (MLB) valdybos posėdis.<br />
Posėdyje aptartas aktyvus diasporos balsavimas 2019<br />
metais kovo mėnesį įvyksiančiuose Lietuvos Respublikos<br />
Prezidento rinkimuose. Posėdžio metu įvyko aktyvios<br />
diskusijos ir debatai.<br />
Taip pat aptartas tolimesnis bendruomenės 75 metų<br />
jubiliejaus 2019 metais planavimas – kurio metu aktyviai<br />
įtraukiantis Miuncheno visuomenę ir įamžinsiantis<br />
Miuncheno lietuvių bendruomenę Bavarijoje.<br />
Susirinkimo metu taip pat aptartas detalus Kalėdinės<br />
šventės, įvykdtas detalus jos planavimas<br />
Nuotr. autorius | Iš asmeninio MLB archyvo<br />
Itin svarbi posėdžio tema – dvigubai padidėjęs Miuncheno<br />
lituanistinės mokyklos „Nykštukų“ grupės vaikų skaičius.<br />
Buvo diskutuojama ir kalbama, kaip, net padidėjus<br />
grupei, galima ir toliau optimaliai organizuoti pamokėles.<br />
Metus vainikavo – protmūšių kovos<br />
Šarūnas Ramanauskas<br />
Lapkričio 6 d. įvyko jau trečiasis Miuncheno Lietuvių Bendruomenės organizuotas<br />
protmūšis.<br />
Jame dalyvavo dvi komandos: „Varnai“ ir „Optimistiški maumai“. Komandose vyko aktyvios<br />
diskusijos ir vyravo emocijos, kurios liejosi per kraštus. Vyko inirtinga kova,<br />
tačiau galiausiai protmūšį nugalėjo „Optimistiški maumai“.<br />
Nugalėtojams buvo įteiktos geriausiai skaitytojų įvertintos,<br />
klasikinės knygos.<br />
Nuotr. autoriaus<br />
Protmūšio dalyviai ir organizatoriai<br />
<strong>VLB</strong> INFORMACIJOS | 12 - <strong>2018</strong> | <strong>GRUODIS</strong> 23
Lietuva už sienų. Tikrovė prieš stereotipus<br />
Zigmas Pakštaitis<br />
Šiuo metu daugėja iniciatyvų, atsigręžiančių į Lietuvą, kuri yra ne čia. Tai ir „Misija<br />
Sibiras“, ir „Nacionalinė ekspedicija“, ir daugelis kitų. Manyčiau, kad tai yra tam tikras<br />
pilietinio sąmoningumo ženklas. Nes istorijoje apstu momentų, kada dalis Lietuvos<br />
persikeldavo į visiškai kitą vietą. Tai ir tremtis, ir egzodas, ir diplomatinės pagalbos<br />
paieškos ar protestas prieš pažeidžiamą žodžio laisvę, kuomet vienintelis būdas puoselėti<br />
lietuvišką kūrybą – išvykti ten, kur nėra cenzūros. Tai faktai, kurių negalima<br />
ignoruoti. Ir esame linkę palankiai vertinti tremtinius ar karo pabėgėlius, bet kartais<br />
nestokojame cinizmo kalbėdami apie žmones, kurie iškeliauja šiuo metu.<br />
„Misija Pasaulio Lietuva. Sujunkime Lietuvą“ yra projektas, siekiantis suartinti lietuvius,<br />
gyvenančius teritorinėje Lietuvoje, su tautiečiais, išvykusiais svetur. Tai dokumentinių filmų<br />
ciklas apie lietuvių bendruomenes visame pasaulyje ir kelionė, skatinanti bendrauti, dalintis<br />
žiniomis ir patirtimi, palaikyti bičiulišką ryšį. Taip pat tai ir lietuviškos tapatybės branduolio<br />
paieškos, bandymas suvokti, kas lieka viduje, kai konkreti teritorija nebėra bendras vardiklis.<br />
Kol kas įvyko jau du kelionės etapai: lankėme centrinės Europos šalyse įsikūrusias lietuvių<br />
bendruomenes ir Šiaurės kaimynių gyventojus. Pasaulio lietuvių bendruomenes leidžiasi<br />
lankyti komanda, susidedanti iš kūrybiškų ir iniciatyvių žmonių. Tai operatoriai, žurnalistai,<br />
fotografai ir prodiuseriai – idėjų kūrėjai. Daugelyje misijos etapų dalyvauja Andrius Mamontovas,<br />
tiek koncertuodamas ir taip savo dainose jungdamas aplankytus žmones, tiek<br />
ir sėsdamas už misijos automobilio vairo ir pats kalbindamas pašnekovus bei plėtodamas<br />
šiuolaikinės lietuviškos tapatybės supratimą.<br />
Mes dažnai suvokiame lietuvius, kurie keliasi gyventi į svečias šalis, kaip netektį. Kaip<br />
žmones, kurie mus palieka, kurie nutraukia ryšius. Šis požiūris veda prie svetimumo,<br />
susiskaldymo, abejingumo. Lyg kas bėgtų iš skęstančio laivo, taip liudydami, kad teritorinėje<br />
Lietuvoje gyventi iš tiesų ne pyragai. Tačiau patirtis, įgyta bendraujant su lietuvių<br />
bendruomenėmis, išsibarsčiusiomis po visą pasaulį, liudija visai ką kitą. Nebėra geležinių<br />
uždangų, sovietmečiu propagandos padiktuoto supratimo „savas – svetimas“, o<br />
atstumai mažėja greičiau, nei galėtų atrodyti: kelionė į Berlyną dažnai yra trumpesnė ir<br />
pigesnė nei į Nidą. Mažėja skirtumas, ar iš Panevėžio keliesi į Klaipėdą, ar į Liuksemburgą.<br />
Todėl nebeteisinga sakyti, kad kažkas, keldamasis gyventi toliau, mus iš tiesų palieka.<br />
Dažnai nutinka, kad žmonės, gyvendami užsienyje, ima daug aiškiau ir įžvalgiau suvokti, kas<br />
yra tautinė tapatybė, labiau branginti lietuvišką kultūrą, papročius ar gaminius, puoselėti<br />
kalbą bei tradicijas. Tai, kas gyvenant Lietuvoje, atrodo savaime suprantama, išvykus svetur<br />
tampa svarbiau, magiškiau, įgauna didesnį emocinį krūvį, kelia daugiau entuziazmo. Ar tai<br />
būtų sutartinių dainavimas, ar Joninės, Kūčios, Vasario šešioliktoji – visa tai priimama šiek<br />
tiek jautriau. Net Lietuvos gamta, kuri kas antram kaimynui Vilniuje nieko nereiškia, tampa<br />
žavinti ir traukianti, kai žvelgi į ją iš vėjų čaižomos ir uolomis pasidabinusios Suomijos.<br />
Pasaulio lietuvių bendruomenės taip pat neigia visus stereotipus<br />
apie lietuvių pavydą, abejingumą ar uždarumą. Visur, kur<br />
keliavome, pakakdavo paprasčiausio bendro vardiklio – Lietuvos<br />
– ir atsiverdavo visos durys, ant stalo atsirasdavo maisto ir<br />
būdavo suteikiama daugiau pagalbos, nei jos iš tiesų reikėdavo.<br />
Pavykdavo užčiuopti idėjų mainus ir iniciatyvas, kurios, kilusios<br />
iš užsienyje įgytos patirties, atvyksta į Lietuvą ir tampa<br />
festivaliais, knygomis, verslais bei įvairia kita kūryba. Kartais<br />
tas žvilgsnis iš šalies padeda suvokti savo pačių klaidas ir šiek<br />
tiek paprasčiau bei aiškiau priimti sprendimus.<br />
Keliaudami ir filmuodami savo kailiu pajuntame, kad lietuviška<br />
tapatybė susideda ne iš ežerų bei miškų ar gimtųjų miestelių<br />
žavesio. Tai irgi svarbu. Tačiau kuomet daiktų turi tik tiek, kiek<br />
telpa į kelioninę kuprinę, o išlipęs iš kemperio, kuriame ir gyveni<br />
ir keliauji, kaskart palieti kojomis vis kitos šalies teritoriją,<br />
imi suprasti, jog tautinės tapatybės yra tik tiek, kiek telpa tavo<br />
galvoje. Ji įgyjama sąmonėje ir pasąmonėje, kalboje, kultūroje<br />
ir ryšiuose tarp žmonių, o ne teritorijoje ar sklype prie ežero.<br />
Kai pirmąkart keliavau su „Misija Pasaulio Lietuva. Sujunkime<br />
Lietuvą“, sakiau sau, kad iš kelionių negalima sugrįžti. Tai reiškia,<br />
kad privalu patirti, pačiupinėti ir suvokti tiek daug, kad<br />
kažkuria dalimi visuomet liktumei gyventi aplankytoje vietoje<br />
ar su sutiktais žmonėmis. Dabar, praėjus jau antrajam etapui<br />
– kelionei po šiaurines kaimynes, galiu tai tik patvirtinti. Kalbėdamiesi<br />
su projekto sumanytoju Vladu Linausku, priėjome<br />
prie minties, kad ši misija turi prasmę tik tuomet, kai nesibaigia.<br />
Gali skambėti paradoksaliai, tačiau tai vienintelė išeitis.<br />
Nes vis daugiau Lietuvos yra už jos sienų, o žiniasklaida bei<br />
medijos yra linkusios tai ignoruoti arba net atriboti dalį žmonių<br />
vien dėl teritorinių niuansų.<br />
Galiausiai, ko gero, nėra geresnio būdo ką nors suvokti ir suprasti,<br />
nei nuvažiuoti ir pažiūrėti. Pereiti takais, kur eina žmonės,<br />
kuriuos nori suprasti. Įsiklausyti į jų mintis, pasižiūrėti į<br />
pasaulį jų akimis. Ir jeigu daugumai problemų bei nesusipratimų<br />
išspręsti mums pakanka pokalbio, jaučiu, kad čia yra puiki<br />
jo pradžia. Esu labai laimingas, galėdamas tai daryti.<br />
Nuotr. Asm. archyvo<br />
Nuotr. Akimirka ????| iš ??? „Misija Pasaulio Lietuva. Sujunkime Lietuvą“<br />
Zigmas Pakštaitis<br />
24 <strong>VLB</strong> INFORMACIJOS |12 - <strong>2018</strong> | <strong>GRUODIS</strong>
VASARIO 16-OSIOS GIMNAZIJOS NAUJIENOS<br />
Minime Vilhelmo Storostos-Vydūno 150-ąsias gimimo<br />
Asta D‘Elia<br />
metines<br />
Lapkričio 13 d. gimnazijoje buvo dar kartą paminėtos<br />
Vilhelmo Storostos-Vydūno 150-osios gimimo metinės.<br />
Rugsėjo mėnesį grupelė mokyklos atstovų lankėsi Detmolde,<br />
kur paskutiniuosius savo gyvenimo metus praleido<br />
Mažosios Lietuvos šviesuolis.<br />
Renhofo pilyje įsikūrusioje bibliotekoje suskambo „Lietuvių<br />
giesmė“, kurią arfa grojo septintos klasės mokinys Sam<br />
Pilz. Septintoką paruošė muzikos mokytojas Gintaras Ručys.<br />
Lietuvių kalbos ir literatūros mokytoja Asta D`Elia susirinkusiuosius<br />
supažindino su Vydūno biografija ir kūryba. Ištraukas<br />
iš jo veikalų apie Tėvynę, gimtąją kalbą, žmoniškumą,<br />
pirmuosius bandymus rašyti lietuviškai, sveikatą ir „grožę“<br />
skaitė tryliktokai: Edvinas Melstradas, Domas Paulauskas,<br />
Lukas Šošič, Agnietė Zabulionytė bei Kamilė Maciulevičiūtė.<br />
Minėjimo dalyviai aptarė, kokios Vydūno mintys, skelbtos<br />
prieš daugiau nei šimtą metų, vis dar aktualios jaunimui.<br />
Knygų parodėlę paruošė bibliotekos vedėja Raimunda Jankūnienė.<br />
Renginio akimirkas fotoaparatu įamžino anglų kalbos<br />
mokytoja Marytė Dambriūnaitė-Šmitienė.<br />
Dėkojame Vydūno draugijos pirmininkui Tomui Stanikui už<br />
nuoširdų bendravimą, patarimus ir leidinių siuntas!<br />
Nuotr. autorės | Vydūno 150-ąsias gimimo metinių minėjimo akimirka<br />
Svečiuose vaikų folkloro ansamblis „Serbentėlė“<br />
Asta D‘Elia<br />
Lapkričio 8–11 dienomis mūsų gimnazijoje viešėjo<br />
Kauno rajono Domeikavos vaikų folklorinis ansamblis<br />
„Serbentėlė“. Gimnazijos bendrabučio salėje penktadienį<br />
skambėjo nuotaikinga muzika ir dainos. Tiek<br />
maži, tiek dideli šoko, trypė, dainavo. Šokių sūkuryje<br />
greitai prabėgo dar viena diena mokykloje. Paraudusiais<br />
skruostais (kaip tikri serbentėliai) gimnazistai<br />
linksmai pasitiko savaitgalį.<br />
Šeštadienį folklorinio ansamblio nariai pakvietė Lituanistinę<br />
akademiją lankančius vaikus po pamokėlių užsukti<br />
į kūrybines dirbtuves. Mažieji taip pat puikiai praleido<br />
laiką su „Serbentėle“.<br />
Nuotr. autorės<br />
Gimnazistai ir „Serbentėlės“ vaikai šokyje<br />
<strong>VLB</strong> INFORMACIJOS | 12 - <strong>2018</strong> | <strong>GRUODIS</strong> 25
Gimnazijos tautinių šokių ansamblis Frankfurte<br />
Audronė Ručienė<br />
Lapkričio 17 d. mūsų gimnazijos tautinių šokių ansamblis dalyvavo Frankfurto<br />
šeštadieninės mokyklėlės „Ąžuoliukas“ edukacinėje programoje „Lietuvių tautinis<br />
kostiumas“. Ją organizavo lituanistinės mokyklėlės vadovė Nijolė Balčiūnienė.<br />
Renginio metu penkių etnografinių Lietuvos regionų tautinius kostiumus pristatė tautodailininkė<br />
iš Lietuvos Asta Vandytė. Tautinio kostiumo kūrėja pasakojo, kokie yra regioniniai<br />
kostiumų ypatumai, esminiai skirtumai, spalviniai deriniai. Menininkė supažindino<br />
su galvos apdangalais, prijuosčių raštais, juostų<br />
įvairove bei jų gamybos būdais. Gimnazijos šokėjai buvo<br />
pasipuošę Aukštaitijos ir Mažosios Lietuvos tautiniais<br />
kostiumais, kuriuos pristatė šokdami populiarius lietuvių<br />
liaudies šokius. Gimnazistai renginio dalyvius mokė<br />
šokių žingsnelių ir kvietė visus suktis bendrame rate.<br />
Kūrybiškos biologijos pamokos<br />
Asta D‘Elia<br />
Lapkričio 14 d. 8 klasės mokiniai per biologijos pamokas pasigamino „išmaniuosius<br />
mikroskopus“. Gimnazistai matavo, pjaustė lenteles, gręžė skyles, suko varžtus ir<br />
savo išmaniuosius telefonus pavertė mikroskopais.<br />
11 klasės mokiniai, pasiskirstę grupelėmis, rinko ir sistemino informaciją apie ląsteles,<br />
ruošė plakatus. Sukaupę pakankamai žinių, pagamino ląstelių modelius, kurie<br />
dabar puošia gamtos mokslų kabinetą.<br />
Tiek aštuntokus, tiek vienuoliktokus konsultavo biologijos<br />
mokytoja Anna-Katharina Wild.<br />
Nuotr. Anna-Katharina Wild<br />
Kūrybiškos biologijos pamokos Gimnazijoje<br />
26 <strong>VLB</strong> INFORMACIJOS |12 - <strong>2018</strong> | <strong>GRUODIS</strong>
SIELOVADA<br />
Šiemet per šventąsias Kalėdas į Lietuvą<br />
nevažiuosiu<br />
Neringa Ulevičienė<br />
Taškas. Liksiu viena ištuštėjusiame Augsburge ir, greičiausiai,<br />
prie Kūčių stalo sėdėsiu viena. Tiesa sakant,<br />
viena aš niekada neesu. Be apie tai vėliau.<br />
Mano draugai, bičiuliai ir namiškiai išplėtę akis klausia, o<br />
kodėl, juk šventos Kalėdos, o ne šiaip kokia smulkmė?! Tikrai<br />
tiesa ir visgi..<br />
Nemėgstu šio laiko. Ne todėl, kad kaip kažkur esu nugirdusi būčiau<br />
statistiškai iš tų, kurie neturi su kuo švęsti. Sakyčiau priešingai,<br />
Dievas man apsčiai dovanojo tų, kuriems esu iš tiesų esu<br />
brangi, nesvarbu kiek klaidų, ar nesėkmių patirčiau, kiek kartų<br />
būčiau juos nuvylus, ar pati jais nusivylus. Su jais kasmet mielai<br />
laužau paplotėlius, su jais mielai jau daugelį metų pasitinku<br />
brėkštantį šventų Kalėdų rytą, po Piemenėlių šventųjų Mišių.<br />
Kuomet dar ilgai, ilgai kažkur viduje, lyg fonas skamba mano<br />
širdies plokštelė ataidėdama ką tik pasibaigusios Eucharistijos<br />
patirtį: „Linksminkimės ir džiaukimės, Dievui garbę duodami<br />
giedokime.“. Vis tik šiemet, tikiu, bus kiek kitaip.<br />
O nemėgstu su šiuo laiku susijusio blizgesio, šurmulio, skubėjimo.<br />
Nekenčiu tų nesibaigiančių eilių parduotuvėse, to nuolat<br />
susirūpinusio veido, kuriame įrašyti to laiko rūpesčiai: dar į kirpyklą,<br />
po to dovanų popieriaus, po to reik patalynę pakeisti, po<br />
to dar gerai būtų tą virtuvinę spintelę iškuopti, nes jau baisu<br />
ten... ai, dar išpažintis, reik būtinai suspėt iki Kūčių, ai, dar reiktų<br />
to pyrago receptą susirasti Kalėdų rytui...dar...ir dar, ir dar...nes<br />
juk gi šventos Kalėdos! Ar viso to nereikia, sakyčiau priešingai,<br />
reikia. Bet po svarbiausio, o ne prieš.<br />
O svarbiausias šiemet man būtų stabtelėjimas. Tas atviras vidinis<br />
širdies žvilgsnis. Tas vaiko žvilgsnis, kuris išplėstomis iš<br />
nuostabos akimis kažką „tokio“ pamatęs, nejučia lieka pravira<br />
iš nuostabos burna. Nes, juk jei mes neatsiversime ir nepasidarysime<br />
kaip vaikai, neįeisime į dangaus karalystę. (Mt 18, 3)<br />
Būti vaiku, man šiemet yra tomis išplėstomis akimis su didžiule<br />
nuostaba sau pripažinti, jog vau, juk mes švenčiam ne šiaip kažką,<br />
mes švenčiam Jėzaus gimimą! Dievas tapo žmogumi! DIEVAS<br />
tapo žmogumi... Jis atėjo į pasaulį, dėl manęs. Tik tiek. Net tiek.<br />
Ne tas dievas, kurį aš galiu įsidėti į kišenę ir reikalui esant, pavyzdžiui<br />
sekmadieniais, išsitraukti, tam, kad jam savo veiksmais<br />
pasakyčiau: „Matai, Dieve, aš ne tokia kaip tie, kurie dabar po<br />
klubų neatsikelia ir greičiausiai pagirioti nežinia su kuo, nežinia<br />
kur pasliki guli, o gal jau įraudusiais veidais aptarinėja nakties<br />
nuotykius. Aš juk ne tokia, aš čia esu tavo bažnyčioje, dėl tavęs<br />
Dieve, matai?“. Kažkur girdėta, ar ne? Ta „teisiojo“ ir muitininko<br />
malda šventykloje iš Jėzaus palyginimo. (Lk 18, 9-14) Ir nesvarbu,<br />
kad tose pačiose šventose Mišiose, galiu sau tūkstantį kartų<br />
murmėti: „Pala, jie neskaito antro skaitinio?! Nu geras! O kur psalmė?!<br />
O Dieve, vietoj palmės, kažkokia pigi giesmelė... Tai ką, jie<br />
nežino, jog psalmės tai – Dievo Žodis, juolab antras skaitinys! Ne,<br />
na jau tie vokiečiai... Jau tikrai pas mus geriau.“ Arba: „Kiek gali dar tas klebonas pliurpti? Jau<br />
27 minutės praėjo. Tas patarnautojas tikrai netikintis, garantuotai, nes jei būtų tikintis, tai<br />
jau tikrai labiau prie altoriaus susikauptų. Na jau ta giesmė. Vargonininkė ryškiai be muzikos<br />
mokslų, nes niekaip į taktą nepataiko. O dar sako, giedojimas turi padėti melstis, man tai jau<br />
tikrai toks giedojimas, nei kiek nepadeda... Kur žiūri klebonas, priimdamas į darbą be klausos?...<br />
Va taip ir būna, kai žmogui giedojimas yra darbas... Turėtų gi tarnavimas būti. Dieve,<br />
kaip gali žmonės šitaip elgtis?!“ Tai jau tikrai ne tas dievas, kuris pritariamai linkčiotų kaip koks<br />
„dundukas“ į kiekvieną iš mano širdies ar burnos išeinantį pirstelėtimą (Mt 15, 18-19). Ir tai<br />
jau tikrai ne tas, kurio istoriją su žmogumi, tiksliau sakant žmogaus istoriją su Juo skaitome<br />
Šventajame Rašte. Ir ačiū Dievui, kad Jis, Dievas, yra VISAI kitoks!<br />
Neįmanoma TO, tikrojo Dievo, nei apibrėžti, nei įrėminti, nei pasisavinti, ką mes „tobuli“ krikščionys<br />
deja dažnai darom. Neįmanoma, kaip sako apaštalas Paulius, nes mūsų pažinimas dabar yra<br />
dalinis (1 Kor 13, 9). Ir Dievo paveikslas, mano nuomone, mūsų galvose turėtų karts nuo karto<br />
subyrėti į šipulius, taip kaip subyra grūdintas stiklas į šipulius, kurio neįmanoma sudėti atgal.<br />
Teoriškai tą stiklą turbūt galima būtų sudėti, suklijuoti atgal, bet ar verta?! Jis vis tiek bus niekam<br />
Neįmanoma To, tikrojo Dievo, nei apibrėžti, nei įrėminti, nei pasisavinti.<br />
<strong>VLB</strong> INFORMACIJOS | 12 - <strong>2018</strong> | <strong>GRUODIS</strong> 27
tinkamas, kaip ta druska be sūrumo. „Jūs žemės druska. Jei druska išsidvoktų, kuo gi ją reikėtų<br />
pasūdyti? Ji niekam netinka, ir belieka ją išberti žmonėms sumindžioti (Mt 5, 13). Ir mūsų kaip<br />
krikščionių sūrumas, anaiptol nėra visų kitų vertinimas, kritikavimas, skirstymas, rūšiavimas,<br />
etikečių klijavimas. Ir netgi, drįsčiau sakyti, net ne gerų darbų darymas, kaip antai: labdara,<br />
kalinių lankymas, senų žmonių priežiūra, tarnavimas bažnyčioje ir t.t. Kad ir kokie vertingi ir<br />
reikalingi tie darbai būtų, ne tai yra pirminis krikščionio pašaukimas. Jono Evangelijoje Jėzus<br />
atsako žydams, kai šie paklausė: „Ką mums veikti, kad darytume Dievo darbus?“, Jėzus atsakė:<br />
„Tai ir bus Dievo darbas: tikėkite tą, kurį jis siuntė“ (Jn 6, 28-29). Tik tiek. Net tiek.<br />
Tikėti, tai anaiptol ne žinoti. Tikėti, tai nuolat norėti pažinti Jėzų, koks Jis iš tiesų yra. Tai gyvenimo<br />
kelionė, kuri neįmanoma neskaitant Dievo žodžio. Dar ne tik tai. Reiktų tuo Žodžiu KAS-<br />
DIEN tikėti. Tikėti, ne tik kai viskas gerai klostosi, kai kitus mylėti lengva ir paprasta. Tikėti, net<br />
kai faktai rodo visai ką kitą. Tikėti, tai net tuomet žvelgti į Dievo Žodį apsispręsti sakyti, aš tikiu<br />
Tavo Viešpatie Tiesa. „VIEŠPATS yra mano Ganytojas, – man nieko netrūksta.“ (Ps 23, 1). Nors<br />
mano sąskaita būtų tuščia, man trūktų draugų, bendruomenės, sveikatos. Tikėti, tai imti Dievo<br />
Žodį į širdį, kaip gyvybės gurkšnį ir net pro visas tamsybes kartoti, kartoti, kartoti, kol tai taps<br />
tarsi kvėpavimas. Ir vėl iš naujo. Nes mūsų pažinimas dalinis. Tai, mano supratimu yra tikėjimas.<br />
Kartais byrėdamas mano susikurtasis Dievo paveikslas labai skaudžiai sužeidžia. Iškelia daug<br />
neatsakytinų klausimų su prierašu „kodėl“. Kartais tos byrančios šukės ilgam lieka mano širdy ir<br />
kiekvieno žmogaus prisiartinimas, vis dar duria.<br />
Tačiau, mano atrodo, kad tas paveikslas privalo subyrėti. Nes tik tada Šventoji Dvasia vėl ir vėl<br />
iš naujo leidžia Dievą patirti. Jo nesisavinant, neįkišant į savo susikurtą stalčiuką, neaprašant<br />
Jo baigtais, negyvais teologiniais traktatas ir į visas gyvenimo situacijas turinčiais tinkamą<br />
tobulą, teorišką atsakymą. Patirtis, tai kai žinai, kad žinai tiesiog be žodžių. Ir net visa tai,<br />
visada bus tik dalinis pažinimas.<br />
Šiemet aš vėl ir vėl savęs klausiu. Kas yra Tas, kuris Visatą sukūrė? Tas, kuris visus mano plaukus<br />
suskaičiavo? (Mt <strong>10</strong>, 30). Tas, kuris mano vardą sau į ranką įsirėžė ir nuolat mano vardą turi<br />
prieš savo akis?(Iz 49, 16). Kas yra Tas, kurio darbus, diena skelbia nakčiai, be jokio kalbesio ir<br />
be jokių žodžių „negirdėti jų balso, – betgi jų žinia skamba visoje žemėje, jų žodžiai girdėti iki<br />
pat pasaulio pakraščių.(Ps 19, 3-5). Kas yra Tas, kuris su manimi yra per visas mano dienas iki<br />
pasaulio pabaigos ir tuomet aš niekada nesu viena.(Mt 28, 20). Kas yra Tas, kuris mane taip<br />
myli jog mane ne tik savo drauge vadina (žinoma, ne ta iš tarybinio konteksto... anaiptol)<br />
ir ryžosi gyvybę už mane atiduoti.(Jn 15, 13). Tų klausimų mano širdyje šiemet tiek, kad te<br />
galiu tik aikčioti iš nuostabos. Ir būtent, Tas galingas Viešpats, kurio akivaizdoje angelai ir šventieji<br />
tegali pulti po kojom šaukdami dieną naktį: „Šventas, šventas, šventas Viešpats, visagalis<br />
Dievas, kuris buvo, kuris yra ir kuris ateis!“(Apr 4, 8). Vau! Šio Dievo įsikūnijimą švenčiame.<br />
Ir tai nieko bendro neturi nei su dovanomis, nei su Kūčių „pasninku“,<br />
kad ir kaip skaudžiai tai skambėtų. Ar dabar jau visi, mano<br />
asmenine nuomone, turėtų atsisakyti Kūčių bendrystės ir dovanų<br />
jaukumo?! Jokiu būdu. Gal labiau priešingai. Tik man atrodo,<br />
būtų daug prasmingiau visa tai daryti Dievo įsikūnijimo prasmės<br />
perspektyvoje, o ne atvirkščiai. Po svarbiausio, o ne prieš.<br />
Kai man Dievas Šventosios Dvasios veikimu, leidžia save šiek<br />
tiek pažinti, koks Jis iš tiesų yra, man rodos, tą akimirką aš galiu<br />
viską parduoti dėl to lobio ar to perlo. „Su dangaus karalyste<br />
yra kaip su dirvoje paslėptu lobiu. Atradęs jį, žmogus niekam<br />
<br />
tą dirvą. Vėl su dangaus karalyste yra kaip su pirkliu, ieškančiu<br />
gražių perlų. Atradęs vieną brangų perlą, jis eina, parduoda visa,<br />
ką turi, ir nusiperka jį“ (Mt 13, 44-46). Visa, savo gimtąją kalbą<br />
(vokiečiai ją įvardina, mamos kalba, kalba, kurią žinau nuo įsčių.<br />
Kaip gražu...), savo finansinį saugumą, savo namų, draugų,<br />
šeimos ilgesį, savo anūkų laiką ir dar daug gerų, įprastų dalykų,<br />
galiu ramiai padėti ant Jo altoriaus. Nes nieko nėra, ko Jis man<br />
nedovanotų šimteriopai. Jėzus tarė: „Iš tiesų sakau jums: nėra<br />
nė vieno, kuris dėl manęs ir dėl Evangelijos paliktų namus, ar<br />
brolius, ar seseris, ar motiną, ar tėvą, ar vaikus, ar laukus ir kuris<br />
jau dabar, šiuo metu, negautų šimteriopai namų, brolių, seserų,<br />
motinų, vaikų ir laukų (kartu su persekiojimais) ir būsimajame<br />
pasaulyje – amžinojo gyvenimo (Mk <strong>10</strong>, 29-30).<br />
Ir tada jokios ideologijos, ir jokie siaubo scenarijai nebeturi<br />
mano gyvenime realios grėsmės. Nes Tas, kuris atėjo į žemę ir<br />
patikėjo savo gležną kūną nuodėmingų žmonių globai, kuris<br />
myli mus ta anglišku žodžiu apibūdinama meile: ta reckless<br />
love. Ta, neapgalvota, nelogiška, beprotiška meile. Ta meile, kuri<br />
reiškia, kad net jei kiti devyniasdešimt devyni išsilakstys, jis eis<br />
manęs ieškoti...Taigi, Jis man šiemet vertas daug daugiau nei tik<br />
dvylikos patiekalų Kūčių stalas ar dovanėlės po eglute. Jis vertas<br />
mano širdies. Tik tiek. Net tiek. Noriu šiemet Jam savo širdies<br />
patikėti daugiau nei paprastai.<br />
Nuotr. Tomo Razmaus ir asmeninio archyvo<br />
Neringa Ulevičienė<br />
28 <strong>VLB</strong> INFORMACIJOS |12 - <strong>2018</strong> | <strong>GRUODIS</strong>
<strong>VLB</strong> INFORMACIJOS | 12 - <strong>2018</strong> | <strong>GRUODIS</strong> 29
Litauische Gemeinschaft in Deutschland e.V. Lorscher Str. 1 68623 Lamper theimZKZ 14659 PVst Deutsche Post<br />
„Vokietijos LB Valdybos Informacijos“ pasilieka sau teisę gautus spaudos pranešimus redaguoti savo nuožiūra. Spausdinama medžiaga nebūtinai atstovauja <strong>VLB</strong> Valdybos<br />
nuomonei. „Vokietijos LB Valdybos Informacijų“ turinį naudojant kituose leidiniuose, maloniai prašome nurodyti šaltinį ir redakcijai atsiųsti vieną leidinio egzempliorių.<br />
30 <strong>VLB</strong> INFORMACIJOS |12 - <strong>2018</strong> | <strong>GRUODIS</strong>