Stepių klajokliųįsiveržimų pėdsakaiLietuvos teritorijojeBaltų gentys, gyvendamos rytinėje Europos dalyje, ne kartą susidūrė su klajoklių genčių antpuoliais. Ypačdažnai stepių klajoklių būriai įsiverždavo į pietinę ir rytinę baltų genčių arealo dalį, dabartinių Baltarusijos,Ukrainos ir Rusijos teritorijose. Tačiau ir Lietuvos teritorijoje yra rasta akivaizdžių klajoklių įsiveržimų pėdsakų,leidžiančių nustatyti šių įsiveržimų laiką, klajoklių kilmę bei liudijančių, kad klajoklių įsiveržimų padariniai buvovietos gyventojams itin skaudūs. Baltams teko susidurti su visiškai kitokios kultūros, savitą karybos meną išmaniusiaisnomadiškosios (klajoklių) kultūros atstovais. Šio straipsnio tikslas – apibendrinti turimą informacijąapie klajoklių įsiveržimus į Lietuvos teritoriją nuo paskutinių amžių prieš Kristų iki XIII a. bei klajoklių įsiveržimųpadarytą įtaką čia gyvenusioms baltų gentims.k A R Y B O S i S T O R I J AHunų lengvasis raitelis (V a.). V.Taratorino piešinys.В.В.Тараторин. Конница на войне. Минск, 1999.F ortifikacijosatsiradimui įtakosturėjo skitai?Šiaurinėse Juodosios jūros pakrantėse nuo VIII a. pr. Kr.iki III a. klajojo karingos skitų gentys. Jos rengdavo antpuoliusį šiauriau gyvenusių baltų genčių teritorijas. Ypač dažnaiskitų pėdsakai aptinkami dabartinės Ukrainos šiaurinėje irBaltarusijos pietinėje dalyse, kur VII–III a. pr. Kr. gyveno baltiškosMilogrado kultūros atstovai. Archeologo dr. GintautoZabielos nuomone, skitų, taip pat Vidurio ir Vakarų Europojegyvenusių keltų įtvirtinimų raida šiek tiek veikė piliakalniųatsiradimą Lietuvos teritorijoje. Kadangi nei skitai, nei keltaisu Lietuvos teritorijoje gyvenusiomis gentimis nesiribojo,jų kultūrinė įtaka buvo perduota per tarpininkus. BaltiškaMilogrado kultūra tapo skitų įtakos tarpininke kitoms baltų44
gentims. Milogrado kultūros piliakalniaibuvo įrengti kranto kyšuliuose, nuo laukopusės įtvirtinti pylimais bei jų išorinėjepusėje iškastais grioviais. I tūkstm.pr. Kr. ir Lietuvoje jau buvo įtvirtinimų,kuriuos galima laikyti ankstyviausiaispiliakalniais. Taigi skitai galėjo turėtinetiesioginės įtakos seniausių fortifikacijosįrenginių – ankstyvųjų piliakalnių,atsiradimui Lietuvos teritorijoje.Skitiškiantgaliai –pietinėjeLietuvojeSunku pasakyti, ar būta tiesioginiųdabartinės Lietuvos teritorijoje gyvenusiųgenčių kontaktų su skitais. VieninteliaiLietuvoje rasti numanomi skitiškosginkluotės elementai yra ankstyvajamgeležies amžiui (V–I a. pr. Kr.) priskiriamibronziniai strėlių antgaliai, rastiMerkinėje ir šalia Druskininkų. Pateikiamasir kitas šių antgalių datavimas, priskiriantjuos bronzos amžiaus pabaigai(VII–VI a. pr. Kr.). Šie antgaliai gali būtitolimo skitų žvalgybinio ar plėšiamojoreido į baltų žemes pėdsakai.Labiau į pietus ir rytus esančiose senovėsbaltų žemėse randama daugiauskitiškos kilmės ginklų – strėlių antgalių,ietigalių. Unikalus radinys baltų žemėse– kovinis geležinis siauraašmeniskirvis, rastas Cholmeco piliakalnyje RusijosSmolensko srityje. Šis piliakalnispriskiriamas baltiškai Dniepro–Dauguvoskultūrai. Piliakalnyje aptiktas kirvisanalogiškas skitų kapuose randamiemskirviams.Palietė DidysistautųkraustymasisKur kas aiškesni nei skitų, Lietuvosteritorijoje yra kitos klajoklių genties– hunų, palikti pėdsakai. Archeologasprof. dr. Aleksejus Luchtanas netgi įvardijahunų įsiveržimą į Lietuvos teritorijąkaip „V amžiaus karą Lietuvoje“.I tūkstm. vidurio (senojo geležiesamžiaus (I–IV a.) pabaiga ir viduriniojogeležies amžiaus (V–VIII a.) pradžiabuvo milžiniškų pokyčių didžiojoje Europosdalyje metas. Tai Didžiojo tautųkraustymosi, iš esmės pakeitusio Europospolitinį žemėlapį, galutinai sužlugdžiusioRomos imperiją (išskyrus rytinęjos dalį – Bizantiją, buvusia atskiravalstybe) bei palietusio netgi tuometėsEuropos periferijoje gyvenusius etnosus,įskaitant baltus, laikmetis. Europojetuo metu vyko labai dinamiški politiniaiir etnokultūriniai procesai – vieni etnosai„stūmė“ kitus, iškildavo ir greitai vėlžlugdavo arba transformuodavosi valstybiniaidariniai. Dalis jų buvo įkurti išstepių atėjusių klajoklių. Žymiausios jų– Atilos valdomos hunų užimtos žemės(Atilos valdos V a. driekėsi nuo Baltijospakrančių ties Danija šiaurėje ir Dunojausupės pietuose bei iki Kaspijos jūrosrytuose; centras buvo dabartinėje Vengrijoje)ir Avarų kaganatas (gyvavo VI–VIII a. dabartinės Vengrijos, Austrijos,Kroatijos teritorijoje). Būtent su hunaisir avarais visų pirma siejami stepių klajokliųpėdsakai, aptinkami dabartinėsLietuvos teritorijoje.Tribriauniaistrėlių antgaliaiSvarbiausias artefaktas identifikuojantklajoklių antpuolius – klajokliamsbūdingos ginkluotės likučiai. Tai tribriauniaistrėlių antgaliai, taip pat – kai kurieietigalių tipai bei pavieniai kiti radiniai.Tribriauniai strėlių antgaliai Eurazijosstepėse pasirodė paskutiniais amžiaisprieš Kristaus gimimą ir buvo naudojamivisą pirmą tūkstantmetį. Strėlės su tokiaisantgaliais pasižymi geromis aerodinaminėmissavybėmis bei kaunamąjagalia. Jos skrieja, besisukdamos apiesavo ašį, o smigdamos į kūną, išplėšiadidesnę žaizdą nei įprasti dvibriauniaistrėlių antgaliai. Lietuvoje tokių antgaliųrandama ne tik piliakalnių kultūriniuosesluoksniuose, bet ir antpuolių metužuvusių žmonių palaikuose. Tribriauniųstrėlių antgalių, įsmigusių į žmonių kau-Aukštadvario piliakalnio įtvirtinimų, datuojamų I tūkstm. viduriu, fragmentas(rekonstrukcijos autoriai V. Daugutis ir S. Lasavickas).Lietuva iki Mindaugo (sudarytojai E. Jovaiša ir A. Butrimas). Vilnius, 2003.K A R D A S 2 0 0 7 m . r u g p j ū č i o N r. 4 ( 4 2 7 )45