Sukilėliams pradėjus kautynes su sovietiniais daliniaisokupantai ėmė panikuoti – jie pamanė, kad į miestą jau įsiveržėvokiečiai, ir ėmė paniškai bėgti. Kai susizgribo, kadkaunasi su lietuvių sukilėliais, o ne su vokiečiais, sostinė buvoapsaugota nuo galimo sugriovimo. Į miestą įžengę vokiečiailabai nustebo, miestą radę kontroliuojamą lietuvių. Gediminopilies bokšte plazdėjo Lietuvos trispalvė.SukilimoreikšmėApibendrindamas darbą, V. Striužas rašo: „Sukilimo laikotarpiu– nuo 1941 m. birželio 22 d. iki tų pačių metų liepospradžios – šalindami sovietinės diktatūrinės valdžios palikimą,atkurdami lietuvišką savivaldą, kovodami už laisvę guldėgalvas ar tapo nekaltomis aukomis (patekę į kautynių ir kerštosūkurį) sukilėliai kariai, savanoriai partizanai, civiliai gyventojai.Bet svarbiausia buvo nepriklausomybė, jos tikslas, siekis,nes „jeigu nėra kam žūti už idėjas, jos pačios žūva, pranyksta“.Sukilėliai svarbiausią tikslą pasiekė – Lietuva vėl paskelbtanepriklausoma valstybe. Tuo paneigtas bolševikų, komunistųmelas, kad lietuvių tauta 1940 m. savo noru atsisakė laisvėsir įstojo į SSRS. Rytų–Pietų Lietuvoje, kaip ir visoje valstybėje,sukilėliai kariai ir partizanai įrodė turį dvasinių ir fiziniųjėgų priešintis ir kovoti su pavergėjais. Šimtmetinis svetimųjųvaldymas, pragaištinga lietuvių nutautinimo politika „nors irlaikinai, buvo sustabdyta, engiamiesiems pažadinta tautinėsavimonė, padėjusi pakilti vėliau į Laisvės kovą, rezistenciją– sugebėta dar penkiasdešimt metų atsilaikyti prieš antrąrusų okupaciją“.Knyga – lygpaminklasIškilmingas knygos pristatymas buvo surengtas Lietuvoskariuomenės Vilniaus įgulos karininkų ramovėje. Jame dalyvavoknygos autorius ir recenzentai, Lietuvos 1941 m. birželio22–28 d. sukilėlių sąjungos atstovai, plačioji visuomenė.V. Striužas maloniai nustebino susirinkusiuosius, paėmęs įrankas armoniką ir atlikęs keletą 1941 m. birželio sukilimodalyvių dainų.Ruošdamas leidinį, autorius ne tik kruopščiai rinko medžiagąarchyvuose, naudojosi periodikos bei mokslinės literatūrospublikacijomis, bet ir apklausė šimtus žmonių įvairioseLietuvos ir Baltarusijos vietovėse, užrašė jų atsiminimus,talkinamas vietos gyventojų aptiko keliolika pamirštų sukilėliųkapų. V. Striužas labai daug prisidėjo įmažinant 1941 m. sukilėliųatminimą. Tai be galo svarbus ir garbingas patriotinisir pilietinis darbas, o „Žaltvykslės“ leidyklos išleista V. Striužoknyga – ne tik svarbi istorinė studija, ji tarsi gyvas paminklas1941 m. sukilimo dalyviams.■Dr. M a n v y da s V i t kūnasAutoriaus nuotr.NUOŠIRDŽIAUSI LINKĖJIMAILAKS NARIAMSJUBILIATAMSL A K S K A U N OA P S K R I T I E S S K Y R I U StD m . v y r . l t n . A N T A N U I A R Š T I K A I Č I U Ir u g p j ū č i o 2 7 d .s u ė j o 9 5 .L A K S K L A I P Ė D O SA P S K R I T I E S S K Y R I U StD m . k p t . l t n . K A Z I U I A L Š A U S K U Ir u g p j ū č i o 8 d .s u ė j o 7 0 .k n y g ų l e n t y n o j eD m . v y r . l t n . H E N R I K U I J A R E C K U Il i e p o s 2 6 d .s u ė j o 7 5 .N U O Š I R D Ž I A U S I L I N K Ė J I M A IA K S N A R I A M S J U B I L I A T A M StA t s . p l k . V I T U I R A V I N S K U IL i e p o s 5 d .s u ė j o 6 0 .A t s . v y r . l t n . R O M U I T U Č K U Ir u g p j ū č i o 5 d .s u ė j o 5 5 .40
Skydoir k alavijoatmintisPasirengimas Žalgirio mūšio 600metų jubiliejui pastebimas ne vienojemūsų regiono valstybėje – ir ne tiktose šalyse, kurių kariai dalyvavoistorinėse kautynėse. Šių metų liepos10 d. lauke prie buvusio Griunvaldok a r o i s t o r i j o s k l u b ų s u r e n g t o sb a t a l i j o s s u l a u k ė t ū k s t a n č i ųžiūrovų, renginį transliavo daugeliošalių TV. (Nedidelį jo fragmentąKauno karo istorijos klubo tikslas – atkurti praeities amžių istorinę tiesą.p a r o d ė i r L T V „ P a n o r a m a “ ) .Masinės komunikacijos amžiuje tuopačiu metu galime stebėti įvairiose planetosvietose vykstančius mūšius, katastrofas,olimpines žaidynes ir kt. Todėlvisiškai suprantamas ir daugelio noraspažinti ir suvokti vieną ar kitą lemtingąistorijos įvykį ne iš knygų, o inscenizacijos,– jo atkūrimo metu. Senas posakis,jog geriau vieną kartą pamatyti, o nedešimtkart išgirsti, anaiptol nepasenęs.Tai gali patvirtinti ir Trakų pilies brolijos„Viduramžių pasiuntiniai“ atstovai, šiemetpirmieji iš lietuvių dalyvavę Žalgirio mūšiominėjimų batalijose, nors Lietuvos karoistorijos klubai savo patirtimi ir meistriškumujau antrą dešimtmetį nenusileidžiakitiems.Dar 1997 m. birželio 20 d. tūkstančiaikauniečių ties Napoleono kalnu nuoNemuno šlaitų stebėjo įspūdingą reginį– kairiajame upės krante susitelkusiusXIX a. pradžios uniformomis vilkinčiuskarius, besirengiančius laikinu tiltu keltisį kitą Nemuno pusę.(Pontoninis tiltas buvo pastatytasJuozo Vitkaus inžinerinio bataliono karių).Šis vienas iš pirmųjų Kauno karo istorijosklubo masinių renginių buvo organizuotasminint istorinio įvykio – Prancūzijoskariuomenės persikėlimo per Nemuną185-ąsias metines, dainos žodžiais „kaiper didžią upę kėlės didžio vado kareivėliai“.Skambant kariniams maršams į kitąNemuno pusę žygiavo artilerijos eskadronas,raiteliai ir pėstininkai – uniformuotiKauno, Rygos ir keleto Rusijos miestųkaro istorijos klubų atstovai. Kitą dienąKauno Santakoje buvo inscenizuotas vienintelisNapoleono karo metu Lietuvojevykęs Deltuvos mūšis. Ir čia aidint šūviamsgausiai susirinkusieji galėjo išgyventijaudinančias tų kautynių akimirkas:nuo Dainuojančios revoliucijos tebuvopraėję vos keleri metai, be to ir anais laikaisprancūzų kariuomenei laimint vienąmūšį po kito rusų okupuotoje LietuvosDidžiojoje Kunigaikštystėje tai pat buvoatgimusios išsivadavimo iš rusų okupacijosviltys – kartu su prancūzais 1812 m.kare prieš caro kariuomenę kovėsi ir nemažalietuvių.K A R D A S 2 0 0 7 m . r u g p j ū č i o N r. 4 ( 4 2 7 )41