IstorijaIš kavinės į kavinęAtsiminimaiRapolas Mackonis (kalba ir stilius ne<strong>tai</strong>syti)Negaliu tiksliai pasakyti, kada pirmąkartą įžengiau į kavinę ir kadapaskutinį kartą išgėriau puodelįjuodos kavos. Žinau tik tiek, kadkavinę pradėjau lankyti 1926 metųpradžioje ir atsisveikinau <strong>su</strong> ja,1946 metų žiemai baigiantis.Mūsų mieste dabar <strong>tai</strong>p pat veikia kavinės; įjas galima užeiti, užsisakyti kavos, pasėdėti irišgerti. Deja. Prieškarinio pobūdžio kavinių Lietuvojenė <strong>su</strong> žvake nerasi. Liko tik tušti pavadinimai„kavinės“, o iš tiesų yra <strong>tai</strong> paprastos,vienos kuklesnės, kitos prašmatnesnės... valgyklos,kuriuose labiau kvepia raugin<strong>tai</strong>s kopūs<strong>tai</strong>sir čirškinamais bifšteksais, negu kava. Pridėjusprie to išrikiuotas įvairiausio alkoholio buteliųbaterijas, kurios uoliai, gal net per uoliai, naikinamos,bus aišku, kad kavinių neturime.O turėjome. Mažiau negu dabar, ir visos atrodėtoli gražu ne liuk<strong>su</strong>sinės, paprastos, kar<strong>tai</strong>s metųma<strong>tai</strong>s neremontuojamos, nuo nikotino dūmųpajuodavusiomis lubomis ir sienomis. Keista,kad tuo mes, prisiekę kavinių lankytojai, nepersiimdavomir savininkams priekaištų nedarydavom.Mums buvo svarbu kas kita – rami nuo<strong>tai</strong>ka,kurios nie<strong>kuo</strong>met ne<strong>su</strong>drumsdavo joks„kleboniško“ mėgėjas. Diena po dienos tam tikrumetu <strong>su</strong>gūžėdavome į kavinę prileisti valandąkitą toje nuo<strong>tai</strong>koje. Rinkdavosi žurnalis<strong>tai</strong>,rašytojai, aktoriai, dailininkai ir šiaip kaviniųmėgėjai; rinkdavosi lietuviai, lenkai, gudai, rusaiir net kurį metą žydai. Savo atstovaujamojespaudoje vieni prieš kitus šokinėdavome kaipįpykę gaidžiai, be pasigailėdami raudami vienaskitam plunksnas, bet kavinėje prie puodeliodiskutuodavome ramiai – kaip... bičiuliai. Gal irkeista, bet <strong>tai</strong>p buvo.Deja. Taip buvo gana seniai, ir <strong>tai</strong> liūdna. Netodėl, kad žmogus gailėtų praeities, kuri, kad irkaip norėtum, vis tiek nebegrįš. Liūdna todėl,kad praėjus tiekui metų, daug kas pamiršta,daug kas iš galvos išgaravo. Liko tik guruliai, iškurių tešlos ne<strong>su</strong>minkysi ir skanios, kvepiančioskepalo neiškepsi. Daugių daugiausia – bandelęar blyną, bet ir <strong>tai</strong> gali išeiti <strong>su</strong>puolusi. Ir visdėlto ima pagunda prisiminti anų metų Vilniauskavinių gyvenimą ir aktyvius bei pasyviusjo dalyvius.Visų pirma reikėtų <strong>su</strong>sipažinti <strong>su</strong> šitų kaviniųtopografija. Kiek jų buvo caro laikais, kaipvadinosi, kurios buvo meno adeptų mėgiamos– negaliu pasakyti ir jokių duomenų neturiu.Nieko tikslesnio negaliu pasakyti ir apie kavinespirmaisiais pokario me<strong>tai</strong>s, nes mokydamasisgimnazijoje jų nelankiau.Kaip minėjau, kavinių slenkstį pirmą kartąperžengiau 1926 metų pradžioje. Neatsimenu,kas mane nutempė , o gal ir savo iniciatyvaužėjau. Nesvarbu. Žinau tik, kad pirmąkavininko krikštą gavau anuomet populiarioje„Rudnicko“ kavinėje.Senieji vilniečiai kavininkai (nedaug jų beliko)maloniai prisimena savotišką dvasiniopeno užkandinę. Ir aš ją maloniai prisimenu.Tokio sentimento skatinimas, prieš keletą metųparašiau į „Vakarines naujienas“, siūlydamasatnaujintą kavinę pavadinti „Pilies“ kavine.Po mėnesio ar dviejų gavau paštu miestovykdomojo komiteto raštą, pasirašyta patiesSmilgevičiaus. Miesto galvos Vidžiūno pavaduotojas1960 m. Kovo 4 d. Raštu NN 3648pranešė:„Vilniaus miesto vykdomasis komitetas praneša,kad 1960 me<strong>tai</strong>s Stalino pr. (dabar Gediminopr.) Nr. 1 bus įrengta nauja kavinė, kuriaipavadinimą „Literatų sve<strong>tai</strong>nė“ patvirtinokompetentinga komisija“.Kaip Jums patinka tokia pompastiška epistola?Ir norėdamas prunkštelsi, skaitydamas tokį18 meniu.lt/RESTORANŲ meniu.lt/restoranų VERSLAS <strong>verslas</strong> 1/2010 2/2010
Istorijavaldiškai-oficialiai kompetentingos komisijosautoritetingą neatšaukiamą nutarimą, kad kitadospopuliari bohemos garbintojų ir gerbėjųkavinė turi vadintis <strong>tai</strong>p, kaip aukštoji komisijamalonėjo nubal<strong>su</strong>oti, - „Literatų sve<strong>tai</strong>nė“.Dabar manau žinote, kur buvo „Rudnicko“kavinė, o jei iki šiol neįsidėjote dabon, pasakysiu:priešais Katedrą, kampinio namo pirmameaukšte, kur dabar įsikūręs „Nordea“ bankas.Vieta pačiame miesto centre, graži, tiesiogišsvajota. Žiemą į kavinę eita tik iš gatvės pusės,nosimi atsimušdavai į bufetą, už kurio nuoryto iki vakaro stovėjo apkūnokas, nekalbussavininkas Rudnickas. Niekas jo neįsivaizdavoki<strong>tai</strong>p, tik <strong>su</strong> žnypliukėmis dešinėje rankoje.Po kairei turėjo lėkšteles, į kurias pono Karolioar pono Emilio (padavėjai) reikalavimužnypliukėmis rituališkai dėjo po vieną ar kelispyragaičius. Būdinga <strong>tai</strong>, kad savininkas niekoneužsirašinėjo, neturėjo kasininkės žetonamsišdavinėti. Neatsimenu irto, kad dienos metupriimamos prekės ar daromi iki gyvo kauloįkyrėję nūdienos patikrinimai.Ši tarpukario Vilniuje paprastutė kavinė buvoneginčijamos lietuviškos kilmės. Kas joje buvoiki 1920 m. - negaliu pasakyti, bet tų metųvasarą, įžengus Lietuvos kariuomenei į Vilnių,čia buvo atidaryta lietuviška kavinė, veikusi darir pirmosios želigovskiados mėnesiais.Dėl visa ko peržiūrėjau tų metų Vilniuje leistądienraštį „Vilniaus Aidas“. Š<strong>tai</strong> ką užtikau.Rugsėjo 17 d. Numeryje (33), skelbimų skyriujeperskaičiau tokį anonsą: „Vilniaus muz. ir liter.ratelis „Poilsis“ Katedros g. (buvo restoranas„Meška“) Jurgio g. kampas. Kasdien nuo 16val. žaidimai: „Loto“, šaškai, šachai ir kita. Prieratelio valgykla, skaitykla, bufetas. Įėjimas į„Poilsio“ ratelį galimas nariams rekomenduojant.“Vadinasi buvusioje „Literatų sve<strong>tai</strong>nėje“, carolaikais būta restorano „Meška“ (veikiausiaivadinosi „Medved“), o 1920 m. Vasarą šiojepatalpoje įsi<strong>tai</strong>sė Vilniaus lietuvių muzikos irliteratūros mėgėjų ratelis, pasivadinęs „Poilsiu“.Kas buvo jo gimdytojai ir krikštatėviai, kokįturėjo pasisekimą - niekas nežinome. Niekasnegalėtų atsakyti į klausimą, kodėl tasai ratelistik vieną savaitę. Rugsėjo 24 d. Numeryje (39)„Vilniaus Aidas“ įsidėjo tokį skelbimą:„Pirmoji Lietuvių! Naujiena. Kavinė Vilniuje.Naujiena. „Birutė“, kampas Katedros aikštėsJurgio g. Prašome apsilankyti ir pamėginti„Birutės“ pyragaičių. Priimami užsakymaitortų, babkų it t.t. Nuo rugsėjo 24 d. įvairio<strong>su</strong>žkandos. Viskas daroma iš <strong>kuo</strong> geriausiosmedžiagos, <strong>kuo</strong> pigiau. Prašom apsilankyti...“.Gaila, kad nepaisant kvietimo atsilankyti,pirmosios lietuviškos kavinės slenksčioneperžengiau. Gerai menu tik didoką margąiškabą virš kampinių durų – „Birutė“. Aišku, kadtuo metu čia rinkosi dar gana gausi Vilniauslietuvių inteligentija. Deja. Apie tą laikotarpįneturime nei spausdintų, žodinių atsiminimų.Galimas dalykas, kad to nežinojo ir dešiniojiVildžiūno ranka – Smilgevičius bei jo vadovaujamaaukštoji kompetentinga komisija,pakrikštijusi kavinę „Literatų sve<strong>tai</strong>nės“ vardu.Ko gero, komisijos nariai manė, kad čia, o nekur kitur, bursis Vilniaus litera<strong>tai</strong> – rašytojai.Jei <strong>tai</strong>p, jų viltis nusinešė šuo ant uodegos,ir storo stiklo įeinamos durys jau kelis kartusbuvo <strong>su</strong>maltos į šipulius. Tegul sau plunksnosbroliai už apykaklės ir nepila, bet turbūt durųnedaužo. Vadinasi, į „Literatų sve<strong>tai</strong>nę“ renkasikitokia, labiau ekspresyvi publika. Nieko tadnuostabaus, kad litera<strong>tai</strong> vaikšto nosis nukabinęir rūstauja, kad jų vardu pakrikštytoje kavinėjeliteratiškas stiklines duris literatų vardu daužonelitera<strong>tai</strong>.Įsikalbėjus apie <strong>tai</strong> <strong>su</strong> vertėju Kaplanu, jis manpapasakojo:- Nežinau, kaip dabar, bet dar neseniai šiojekavinėje buvo durininkas. Jo pareigos buvone<strong>su</strong>dėtingos – į kavinę leisti tik inteligentus.Man nusikvatojus, Kaplanas pasakė:- Nesijuok, tamsta. Taip buvo. Iš tikrųjųdurininkas įvertindavo svečius: ką įleisti ir kamužtrenkti duris. Pats žinau du įdomius atvejus.Kartą kažkurio Mokslų Akademijos institutomokslinės tarybos nariai po posėdžio nutarėuž<strong>su</strong>kti į „Literatų sve<strong>tai</strong>nę“. Apžvelgęs nuogalvos iki kojų būrelį mokslininkų, durininkasnusprendė:- Pasilinksminti ieškokite kitos vietos. Mūsųkavinė skirta tik inteligentams.- Mes iš Mokslų Akademijos, - prisistatė išalkęsvečiai.- Pažįstu aš tokius mokslininkus, - nenusileidodurininkas. – Eikit iš kur atėję. Derybos niekojums nepadės.- Žinau ir dar vieną atvejį, - tęsė Kaplanas. –Tas pats durininkas neįleido į kavinę JustinoMarcinkevičiaus, nusprendęs, kad šis žmogusnėra inteligentas, ir „Literatų sve<strong>tai</strong>nėje“ jamne vieta.- O kodėl jis neapsaugojo stiklinių durų, kai jasdaužė „inteligen<strong>tai</strong>“? – paklausiau.- To aš nežinau, - išskėtė rankas juokdamasisKaplanas.Po šių gal kiek <strong>su</strong>bjektyvių pastabų mintimisgrįžtu į prieškarinę „Rudnickio“ kavinę. Įėjępro kuklias ir jau gerokai aptrintas duris, <strong>su</strong>kamepo dešinei. Valandėlę stabtelėję, dairomėslaisvo staliuko ar bent laisvos kėdės. Ne visadanusišypsodavo laimė. Raidės „U“ formos kambarysūžia kaip bičių avilys, o palubėje dūmų –lyg rusiškoj pirtyje garų. Aplinkui tik ir girdėti:„Ponas Emili, pusę juodos“, „Ponas Karoli,mažą juodą“. Tarp ankš<strong>tai</strong> <strong>su</strong>statytų staliukųabu padavėjai nardyte nardo.Svečiai viską gauna laiku. Laukti ir nervintisnetenka. Nežinome netgi, ką reiškia naujaliteratūrinė srovė „Skundų knyga“.Garuoja karšta kvepianti kava, beveik nuo visųstaliukų raitosi aukštyn cigarečių dūmai, šlamaskaitomi laikraščiai ir žurnalai, viską užgožia įvieną ūžesį <strong>su</strong>siliejęs klegesys. Kaip iš gausybėsrago pilasi anekdo<strong>tai</strong>, sąmojai, karštos diskusijosdėl to ar kito tą dieną spaudoje pasirodžiusioįdomesnio straipsnio, dėl įvykusios premjeros,dėl naujos, retkarčiais pasirodančios knygos.Nei įkaušusio, nei girto ir norėdamas nepamatysi.A propos girtavimo. Pragyvenęs Vilniujedu tarpukario dešimtmečius, ne tik kavinėje,bet nei gatvėje, nei restorane dienos metu ne<strong>su</strong>matęs girto žmogaus. Keistoki buvo laikai.meniu.lt/RESTORANŲ meniu.lt/restoranų VERSLAS <strong>verslas</strong> 1/2010 2/2010 19