SodininkyStÄ ir darŽininkyStÄ 27(3)
SodininkyStÄ ir darŽininkyStÄ 27(3)
SodininkyStÄ ir darŽininkyStÄ 27(3)
- No tags were found...
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
yra v<strong>ir</strong>ulentiškos Vf geną turinčioms obelims (Parisi <strong>ir</strong> kt., 1993; Parisi, Lespinasse,1996; Benaouf, Parisi, 2000), tapo akivaizdu, kad didelis aukšliagrybio V. inaequalisgenetinis kintamumas greitai gali įveikti plačiai išplitusias atsparumo formas, bes<strong>ir</strong>emiančiasvieno geno pagrindu. Vf geno sąlygojamo atsparumo panaudojimo rezultataiparodė, kad selekcijos strategija privalo būti pagrįsta įva<strong>ir</strong>ių atsparumo ligoms genųpanaudojimu – ilgalaikį atsparumą rauplėms gali užtikrinti tik „p<strong>ir</strong>amidinė“ keletodidesniu ar mažesniu atsparumo efektyvumu pasižyminčių genų sąveika (McDonald,Linde, 2002 a; McDonald, Linde, 2002 b). Tuomet tikimybė, kad ats<strong>ir</strong>as nauja patogenov<strong>ir</strong>ulentinė rasė, galinti įveikti keletą apsaugos mechanizmų vienu metu, yra žymiaimažesnė. „P<strong>ir</strong>amidinei“ genų sąveikai viename genotipe sudaryti panaudotinas efektyviąapsaugą 1–5 rasėms užtikrinantis Vf genas, kuris gali būti jungiamas su keletukitų monogeninio atsparumo genų (pavyzdžiui, Va, Vb, Vm ar Vr) arba su poligeninioatsparumo genais.„P<strong>ir</strong>amidinės“ genų sąveikos principas gali būti taikomas <strong>ir</strong> platesniame atsparumoligoms kontekste, pavyzdžiui, panaudojant atsparumo miltligei (Pl1 <strong>ir</strong> Pl2) ar degligeigenus. Vokietijoje Pillnitzo tyrimų stotyje yra sukurtos veislės ‘Rebella’, ‘Regine’ <strong>ir</strong>kitos, kurioms būdingas atsparumas keliems patogenams (Fischer <strong>ir</strong> kt., 2003).Kuriant „p<strong>ir</strong>amidinę“ atsparumo genų panaudojimo strategiją, yra svarbu išt<strong>ir</strong>tiobels genomui būdingus atsparumo arba dalinio atsparumo genus, surasti naujusatsparumo genus, būdingus laukinės obels rūšims, kurios gali būti panaudotos kaipatsparumo genų donorai selekcijos programose. Kadangi keleto obelų genų jungimasvienoje veislėje tradiciniais selekcijos metodais yra ilgas <strong>ir</strong> sudėtingas procesas, būtinapasitelkti modernius molekulinės biologijos metodus atliekant atsparumo genųlokalizaciją genetiniuose obels žemėlapiuose, kuriant molekulinius žymenis, kuriesudarytų galimybę kryptingiau atrinkti tėvines formas <strong>ir</strong> kryptingai vykdyti palikuoniųatranką.Molekulinės biologijos metodai obelų selekcijoje. Pastarąjįdešimtmetį tradicinės obelų selekcijos programų galimybes praplėtė molekulinės biologijosmetodų taikymas (apžvelgta – de Vienne <strong>ir</strong> kt., 2003; Sansavini <strong>ir</strong> kt., 2004)).Norint tiesiogiai įvertinti DNR sekų sudėtį, nereikia laukti jų koduojamų fenotipo požymiųpas<strong>ir</strong>eiškimo, todėl tokių metodų taikymas įgalina efektyviai pagreitinti pageidaujamuspožymius turinčių palikuonių atranką. Tokiu atveju netiesioginė požymiųanalizė, panaudojant molekulinius žymenis, efektyviai įvertina fenotipą sąlygojančiusgenetinius veiksnius <strong>ir</strong> yra ypač naudinga nustatant sunkiai vertinamus požymius aridentifikuojant genus, kuriems tyrimų sąlygomis nebūdingi fenotipo požymiai (pavyzdžiui,kai kryžminimuose naudojamas daugiau nei vienas atsparumo tam tikram patogenuigenas – atsparus fenotipas bus būdingas palikuonims, paveldėjusiems tiek vieną,tiek <strong>ir</strong> daugiau atsparumo genų). Atranka ankstyvu augalų ontogenezės tarpsniu turilabai didelę reikšmę vertinant požymius, kurie pas<strong>ir</strong>eiškia tik augalo brandos tarpsniu.Molekulinių žymenų metodai sparčiai tobulėja <strong>ir</strong> jų taikymo obelų tyrimamsgalimybės didėja pastaraisiais metais. Tokių žymenų panaudojimui reikia sukurtipriemones, kurios įgalintų atsk<strong>ir</strong>ti pageidautinus <strong>ir</strong> nepageidautinus tam tikro požymioalelius. Todėl yra atliekami požymius sąlygojančių genetinių pagrindų tyrimai <strong>ir</strong>kuriami juos identifikuojantys molekuliniai žymenys. Funkciniai žymenys yra susijęsu koduojančia genomo seka. DNR duomenų bazėse yra paskelbta per 150 tūkst.67