‘Ainiai’ – vidutinio ankstyvumo, nestabilaus vienasėkliškumo, universaliospask<strong>ir</strong>ties, stambia, atsparia ligoms lapija veislė. Šakniavaisiai apvaliai plokšti <strong>ir</strong>apvalūs. Floema tamsiai raudona, kartais su violetiniu atspalviu. Šakniavaisiai geroskonio <strong>ir</strong> biocheminės sudėties, gerai laikosi.‘Joniai’ pasižymi smulkia lapija <strong>ir</strong> lapkočiais. Dvisėkliškumas 60–80 proc.Šakniavaisiai apvalios ar apvaliai ovalios formos, minkštimas su neryškiais koncentriniaisžiedais. Iš aukščiau aprašytųjų išsisk<strong>ir</strong>ia lygesne odele, plonesne pagrindinešaknimi <strong>ir</strong> mažesne skrotele. Veislė įrašyta į Nacionalinį augalų veislių sąrašą bei įEuropos Sąjungos daržovių rūšių veislių bendrąjį katalogą.‘Ilgiai’ – universalios pask<strong>ir</strong>ties, apie 80 proc. dvisėklė, vidutinio stambumo,sodriai žalia lapija veislė. Cilindriniai šakniavaisiai pusiau ilgi. Šakniavaisių floemaryškiai raudona su šviesesniais neryškiais koncentriniais žiedais, pasitaiko su violetiniuatspalviu. Laikosi vidutiniškai. Veislė įrašyta į Nacionalinį augalų veislių sąrašą bei įEuropos Sąjungos daržovių rūšių veislių bendrąjį katalogą.Ridikėlių selekcijoje, taikant atrankos <strong>ir</strong> kryžminimo būdus, buvo siekiama sukurtiankstyvą, derlingą, gero skonio <strong>ir</strong> geros cheminės sudėties ridikėlių veislę, kurią būtųgalima auginti lauko <strong>ir</strong> šiltnamio sąlygomis. Taip sukurta ridikėlių veislė ‘Žara’. Taiankstyva veislė: vegetacijos trukmė nuo sudygimo iki techninės brandos – 21–<strong>27</strong> d. Šiosveislės ridikėliai pasižymi geromis dietinėmis <strong>ir</strong> skonio savybėmis: sultingi, švelnausskonio, nekartūs. Šakniavaisiai apvalūs arba šiek tiek ovalūs, stambūs – 2,5–3,5 cmdiametro, vidutinis svoris 10–15 g, pav<strong>ir</strong>šius lygus, odelė oranžiškai raudonos spalvos,floema – baltos spalvos.‘Kretingos pagerinti’ – vidutinio ankstyvumo lietuviška ridikėlių veislė.Vegetacijos trukmė – 25–30 dienų. Šakniavaisiai apvalūs, stambūs, sultingi, švelnausskonio. Odelė raudona su violetiniu atspalviu, floema – baltos spalvos.‘Babtų žara’ – tai labai ankstyva lietuviška ridikėlių veislė, sukurta atrankos būdu,gerinant veislę ‘Žara’. Vegetacijos trukmė – 18–22 dienos. Šakniavaisiai apvaliosarba šiek tiek ovalios formos, skaisčiai raudonos spalvos, sultingi, švelnaus skonio.Veislė įrašyta į Nacionalinį augalų veislių sąrašą bei į Europos Sąjungos daržoviųrūšių veislių bendrąjį katalogą.‘Liliai’ – vidutinio ankstyvumo, ilgai neperaugančių ridikėlių veislė. Juos tinkaauginti lauke <strong>ir</strong> šiltnamiuose. Sėti galima anksti pavasarį <strong>ir</strong> rugpjūčio antroje pusėje.Vegetacijos trukmė – 18–<strong>27</strong> dienos. Šakniavaisiai apvalūs, stambūs. Odelė raudona suvioletiniu atspalviu, floema baltos, šiek tie rausvos spalvos. Ridikėliai sultingi, švelnausskonio. Veislė įrašyta į Nacionalinį augalų veislių sąrašą bei į Europos Sąjungosdaržovių rūšių veislių bendrąjį katalogą.Šakniavaisių daržovių veislių <strong>ir</strong> hibridų, sukurtų institute, tyrimų apžvalga.Dauguma lietuviškos selekcijos morkų veislių priklauso Nantes šakniavaisių tipui(morkos yra vienodos formos, apie 18–20 cm ilgio <strong>ir</strong> 3,6–4,0 cm skersmens), tikveislė ‘Vaiguva’ – Chantenay/Dauvers tipui (Armolaitienė). Kryptingos atrankos dėkapasiektas didelis karotino kiekis morkų šakniavaisiuose, ypač hibriduose ‘Svalia’ <strong>ir</strong>‘Skalsa’. Auginant morkų veisles vagotame pav<strong>ir</strong>šiuje, gauta didelė prekinių šakniavaisiųišeiga (65–85 %), suminis derlius priklausomai nuo metų svyravo nuo 50,0 t ha -1 iki80,0 t ha -1 (Armolaitienė, 1988; Armolaitienė, 1997 a; Gaučienė, 1997; Armolaitienė,1999 a; Gaučienė, Viškelis, 2001, Gaučienė, 2001; Karklelienė, 2006 a; Karklelienė,182
2006 b; Karklelienė <strong>ir</strong> kt., 2007 b). Visų t<strong>ir</strong>tų veislių <strong>ir</strong> hibridų morkos pasižymi geruderlingumu <strong>ir</strong> gera išorine kokybe. Derliaus sk<strong>ir</strong>tumas <strong>ir</strong> išorinė šakniavaisių kokybėdaugiau priklauso nuo veislės ar hibrido genetinės prigimties, tačiau didelę įtaką turi<strong>ir</strong> meteorologinės sąlygos augalų augimo metu. Tyrimų metais (1997–2007 m.) atlikusnemažai bandymų <strong>ir</strong> įvertinus morkų šakniavaisių morfologinius rodiklius, nustatyta,kad į aplinkos sąlygas daugiausia reagavo ‘Vytėnų nanto’ veislės morkos. Šios veislėsšakniavaisiai buvo 3,4–3,9 cm skersmens, o ilgis svyravo nuo 16,0 cm iki 25,8 cm.(Armolaitienė, Petronienė,1998 a; Armolaitienė, 1999 a; Gaučienė, 2001; Karklelienė,2006). Įvertinus lietuviškos selekcijos morkas, matyti, kad jų šakniavaisių ilgis svyruojanuo 16,0 cm iki 22,5 cm (1 lentelė). Ilgiausiais (20,0–22,5 cm) šakniavaisiais pasižymi‘Šatrija’ veislės morkos. Didžiausią šakniavaisio masę (165,0–173,0 g) užaugina‘Vaiguva’ veislės morkos.1 lentelė. Valgomosios morkos morfologinių požymių rodikliaiTable 1. Evaluation of edible carrot morphological parametersVeislė <strong>ir</strong> hibridasVariety, hybrid183ŠakniavaisioRoot-cropskersmuodiameter, cmBabtai, 1987–2007 m.ilgislength, cmmasėweight, g1997–2001 m.‘Šatrija’ 20,0 3,3 125,0‘Svalia’ F 117,0 3,4 119,0‘Skalsa’ F 118,0 3,9 125,0‘Vytėnų nanto’ 16,0 3,4 150,0‘Garduolės’ 18,0 3,5 160,0‘Vaiguva’ 16,0 3,8 165,02002–2007 m.‘Šatrija’ 22,5 3,6 156,3‘Svalia’ F 118,4 3,6 122,8‘Skalsa’ F 116,9 4,1 150,0‘Vytėnų nanto’ 19,1 3,9 160,1‘Garduolės’ 19,2 3,6 162,2‘Vaiguva’ 16,7 4,4 173,0Vienas pagrindinių morkų kokybės rodiklių yra karotino kiekis šakniavaisiuose.Instituto tyrimų duomenimis, iš lietuviškų morkų karotino daugiausia kaupia ‘Svalia’ F 1(19,3–23 mg %) <strong>ir</strong> ‘Skalsa’ F 1(18,1–21,5 mg %) (Gaučienė, 2001; Gaučienė,Viškelis, 2001; Karklelienė, 2006 a). Mažiausiai iš lietuviškų veislių karotino kaupia‘Vaiguva’ (11,8–16,3 mg %) <strong>ir</strong> ‘Vytėnų nanto’ 14,0–16,9 mg %) (Armolaitienė,1998; Armolaitienė, 1999 a; Gaučienė, 2001; Gaučienė, Viškelis, 2001; Karklelienė,2006 a).Lietuvoje daugiau paplitę burokėliai su apvaliais šakniavaisiais, todėl selekcininkaikūrė burokėlių veisles, atsižvelgdami į vartotojų poreikius (Armolaitienė,1997 b, 1999 b; Petronienė, 2000, 2001; Petronienė, Viškelis, 2004; Karklelienė
- Page 2 and 3:
UDK 634/635 (06)Redaktorių kolegij
- Page 4 and 5:
Sodininkystė ir daržininkystė pr
- Page 6 and 7:
Respublikos Vyriausybės 1992 m. sa
- Page 8 and 9:
mokslo organizacija) ir EUFRIN (Eur
- Page 10 and 11:
pat srautinio vaisių skynimo techn
- Page 12 and 13:
serbentinės erkutės. Jie naudoti
- Page 14 and 15:
Šio metu Sodo augalų genetikos ir
- Page 16 and 17:
sėti įvairiu laiku bei jų sėjos
- Page 18 and 19:
1973 m. O. Gaučienė pradėjo nauj
- Page 20 and 21:
fotomorfogenetinės pigmentų siste
- Page 22 and 23:
Literatūra1. Armolaitis E. 1977. S
- Page 25 and 26:
LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽINI
- Page 27 and 28:
Braškių mikroūgliai 30 dienų gr
- Page 29 and 30:
2 lentelė. Juodojo serbento izoliu
- Page 31 and 32:
Poliploidinių augalų kūrimas in
- Page 33 and 34:
Augalų biotechnologijos laboratori
- Page 35:
19. Stanys V., Kamštaitytė D., St
- Page 38 and 39:
Tiriant DNR polimorfizmą RAPD meto
- Page 40 and 41:
Pav. 2. Eucoreosma sekcijos serbent
- Page 42 and 43:
Pagal RAPD žymens DNR seką sukurt
- Page 44 and 45:
aptiktas veislėje ‘Tellissaare
- Page 46 and 47:
26. Негру П. В., Мевее
- Page 48 and 49:
sąnaudas (Rugienius, Stanys 2001).
- Page 50 and 51:
1 lentelės tęsinysTable 1 continu
- Page 52 and 53:
Braškių mikroaugalų šaldymas in
- Page 54 and 55:
Ankstesniais braškių in vitro tyr
- Page 56 and 57:
4 lentelės tęsinysTable 4 continu
- Page 58 and 59:
11. Kalberer S. R., Wisniewski M.,
- Page 61 and 62:
LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽINI
- Page 63 and 64:
tyrimus, tinkamiausias poligeninio
- Page 65 and 66:
žinoma, tačiau jis nėra glaudži
- Page 67 and 68:
yra virulentiškos Vf geną turinč
- Page 69 and 70:
(kol kas yra klonuotas tik vienas g
- Page 71 and 72:
18. Dayton D. F., Williams E. B. 19
- Page 73 and 74:
47. Lespinasse D., Rodier-Goud M.,
- Page 75:
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. S
- Page 78 and 79:
išvaizdos ir skanius vaisius (Usel
- Page 80 and 81:
krasnoje’, ‘Merigold’, ‘Jes
- Page 82 and 83:
pigmentų kiekį lapuose iš esmės
- Page 84 and 85:
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. S
- Page 86 and 87:
obelų sėjinukus, išaugintus savo
- Page 88 and 89:
1 lentelės tęsinysTable 1 continu
- Page 90 and 91:
1 lentelės tęsinysTable 1 continu
- Page 92 and 93:
kompaktišku ir vidutinio tankio va
- Page 94 and 95:
2 lentelė. BKG efektų reikšmės
- Page 96 and 97:
Literatūra1. Chagné D., Carlisle
- Page 99 and 100:
LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽINI
- Page 101 and 102:
žemaūgiu M.26 poskiepiu, formuoja
- Page 103 and 104:
Lentelė. Veislės ‘Auksis’ obe
- Page 105 and 106:
formomis ir tankiausiai - 3 × 0,75
- Page 107:
10. Uselis N. 2006. Influence of ro
- Page 110 and 111:
pasižymėtų geru suderinamumu su
- Page 112 and 113:
Dėl naujų pasiekimų poskiepių s
- Page 114 and 115:
Šalyse, kur slyvos auginamos inten
- Page 116 and 117:
16. Kviklys D., Kviklienė N. 2007.
- Page 118 and 119:
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. S
- Page 120 and 121:
trąšų. Kalio kiekiui lapuose įt
- Page 122 and 123:
santykis ‘Sinap Orlovskij’ obuo
- Page 124 and 125:
6. Dris R., Niskanen R. 1997. Effec
- Page 127 and 128:
LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽINI
- Page 129 and 130:
„Organica“, Lenkija); ATS (98-1
- Page 131 and 132: uvo tik likučiai. Lėčiausiai kra
- Page 133 and 134: 2. Siekiant nustatyti obuolių suno
- Page 135 and 136: LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽINI
- Page 137 and 138: Tyrimų duomenys įvertinti dispers
- Page 139 and 140: Poskiepių jautrumas gentiniam dirv
- Page 141: 18. Szczygieł A. 1988. Problem rep
- Page 144 and 145: inkos keliamus reikalavimus. Intens
- Page 146 and 147: aviečių veislės ‘Babje Leto’
- Page 148 and 149: oro (16 %), magnio (14,2 %) ir cink
- Page 150 and 151: 9. Buskienė L., Petronis P. 2000.
- Page 153 and 154: LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽINI
- Page 155 and 156: gyventojui teko tik 2,3 m 2 brašky
- Page 157 and 158: logai pasisavina geležį, jų lapa
- Page 159 and 160: auginimo technologijas, 2005-2007 m
- Page 161 and 162: cactorum, Pythium intermedium, P. U
- Page 163 and 164: 6. Lugauskas A., Repečkienė J., U
- Page 165 and 166: LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽINI
- Page 167 and 168: agurkų linijos (Dambrauskas, 1998;
- Page 169 and 170: (su bendraautoriais). Valgomojo rid
- Page 171 and 172: 1 lentelės tęsinysTable 1 continu
- Page 173 and 174: 2 lentelės tęsinysTable 2 continu
- Page 175 and 176: 2. Per visą nuo instituto įkūrim
- Page 177: 37. Petronienė D. 2001. ‘Ilgiai
- Page 180 and 181: darbą pradėjo atskira selekcijos
- Page 184 and 185: ir kt., 2007 a). Viena burokėlių
- Page 186 and 187: 7. Armolaitienė J. 1999 a. Morkų
- Page 189 and 190: LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽINI
- Page 191 and 192: institutų mokslininkais atlikti na
- Page 193 and 194: kubelyje bei kurių šaknų maitina
- Page 195 and 196: su Augalų fiziologijos laboratorij
- Page 197: 31. Šidlauskaitė J. 1990. Agurkų
- Page 200 and 201: sodinti tik geros kokybės, sveikas
- Page 202 and 203: Ekologiniuose ūkiuose uždraudus n
- Page 204 and 205: 11. Starkutė R, Bobinas Č., Zalat
- Page 206 and 207: daržovių derlių.Darbo tikslas -
- Page 208 and 209: kaip bekvapės ramunės, burnočiai
- Page 210 and 211: palyginti morkų auginimo vagotoje
- Page 212 and 213: 4. Kavaliauskaitė D., Bobinas Č.
- Page 215 and 216: LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽINI
- Page 217 and 218: technologijos laboratorijoje, Augal
- Page 219 and 220: didžiausias svogūnų, morkų, bur
- Page 221 and 222: porų antžeminę masę ir prekinį
- Page 223 and 224: Optimali azoto trąšų norma burok
- Page 225 and 226: 28. Kviklienė N., Baranauskienė M
- Page 227 and 228: 65. Šikšnianienė J. B., Bundinie
- Page 229 and 230: LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽINI
- Page 231 and 232: „pokalbio su augalu“ koncepcij
- Page 233 and 234:
altagūžiams ir ropiniams kopūsta
- Page 235 and 236:
leaves. Sodininkystė ir daržinink
- Page 237 and 238:
nitrogen fertilizer factory region.
- Page 239 and 240:
67. Urbonavičiūtė A., Samuolien
- Page 241 and 242:
LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽINI
- Page 243 and 244:
(Куперман, 1982), evokacijo
- Page 245 and 246:
vystyti pažiedės ir žiedo pradme
- Page 247 and 248:
nuo augalų išsivystymo lygio, bet
- Page 249 and 250:
23. Fulford R. M. 1966. The morphog
- Page 251:
55. Zimmerman R. H. 1972. Juvenilit
- Page 254 and 255:
kaupimą, stiebo ilgėjimą bei pir
- Page 256 and 257:
sąlyginai didelis fotosintetiškai
- Page 258 and 259:
morfogenezei, kaliusogenezei ir reg
- Page 260 and 261:
12. Heo J., Lee C., Chakrabarty D.,
- Page 263 and 264:
LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽINI
- Page 265 and 266:
tokie uždaviniai: nustatyti tiriam
- Page 267 and 268:
gauruotosios sojos. Gana dažnai kr
- Page 269 and 270:
pašalimas įvertintas vidutiniška
- Page 271 and 272:
13. Brazaitytė A., Sakalauskaitė
- Page 273 and 274:
40. Lichtenthaler H. K. 1996. Veget
- Page 275 and 276:
65. Sakalauskienė S., Šabajevien
- Page 277 and 278:
LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽINI
- Page 279 and 280:
Pagal numatytą apsaugos schemą nu
- Page 281 and 282:
Apsaugos sistemos, naudotos pagal p
- Page 283 and 284:
Nupurškus obelis pagal prognozavim
- Page 285 and 286:
apkrečia augalus. Sporos gyvybingo
- Page 287:
16. Li B., Xu X. 2002. Infection an
- Page 290 and 291:
Tad ir atliekami sodo augalų apsau
- Page 292 and 293:
(Tarsonemus pallidus Banks.) gausum
- Page 294 and 295:
Siekiant sukurti integruotą apsaug
- Page 296 and 297:
erkutė (Aculus schlechtendali Nal)
- Page 298 and 299:
25. Valiuškaitė A., Kviklienė N.
- Page 301 and 302:
LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽINI
- Page 303 and 304:
iki pastovaus svorio (Food analysis
- Page 305 and 306:
Atšildytos skirtingų veislių avi
- Page 307 and 308:
3 lentelė. Askorbo rūgšties kiek
- Page 309 and 310:
Dar gausesnis uogų saldinimas, iš
- Page 311 and 312:
6. Heldman R. 1992. Handbook of foo
- Page 313 and 314:
LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽINI
- Page 315 and 316:
ir sporuliacijai nustatyti - inokul
- Page 317 and 318:
2007). Ieškant alternatyvių augal
- Page 319 and 320:
2007 b; Survilienė, Valiuškaitė,
- Page 321 and 322:
NeemAzal-T/S 0,5 % ir tręšti mė
- Page 323 and 324:
17. Duchovskienė L., Survilienė E
- Page 325:
48. Vasinauskienė M., Radušienė
- Page 328 and 329:
ir kt. 2003). Vienas pagrindinių a
- Page 330 and 331:
asta nuo 0,56 iki 1,78 % eterinių
- Page 332 and 333:
13. Dambrauskienė E., Viškelis P.
- Page 334 and 335:
Biochemical composition of differen
- Page 336 and 337:
- RezultataiTrumpai išdėstomi tyr
- Page 338 and 339:
Straipsnis knygoje:1. Streif J. 199
- Page 340 and 341:
- Object, methods and conditions- R
- Page 342 and 343:
Article in book:1. Streif J. 1996.
- Page 344 and 345:
Juozas LanauskasSodų ir uogynų mi
- Page 346:
Edita DambrauskienėAromatinių ir