atsiminimai (ii dalis, tęsinys iš nr.34) - Restoranų verslas
atsiminimai (ii dalis, tęsinys iš nr.34) - Restoranų verslas
atsiminimai (ii dalis, tęsinys iš nr.34) - Restoranų verslas
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
sveikatinančias jo savybes, pasitraukia į antrą planą, tačiau visiškai<br />
neapleidžia. Tik po kelionės į alyvuogių derliaus rinkimą Graikijoje klausimų<br />
nebekyla. Panašu, jog tai viena iš tų nedaugelio vietų, kurių neuzurpavo<br />
modernios technologijos ir mašinų darbas.<br />
Rinkimas. Jau lapkričio mėnesį Graikijos alyvmedžių giraitės sulaukia savo<br />
šeimininkų. Nuo medžio prie medžio, nuo šakos prie šakos. Visa naudojama<br />
technika: ilgesnė ir trumpesnė medinė lazda, skirta numušinėti alyvuoges<br />
nuo šakų, sijojimo aparatas, naudojamas atskirti alyvuoges nuo lapelių,<br />
ir kartais mechanizuotas alyvuogių nukratymo įrenginys. Viskas. Šiuo<br />
laikotarpiu, tai toks pats darbas, kaip, Jums ir man, normali darbo diena.<br />
Anksti ryte prasidėjęs rinkimas baigiasi vakare, per dieną prisėdus pailsėti<br />
tik per pietus. Alyvuogių giraitėse šiuo laikotarpiu dažniausiai darbuojasi<br />
visa šeima ir priklausomai nuo dydžio – pagalbininkai. Atrodo nurinkti<br />
uogas nuo medžio, kas čia sudėtingo? Štai čia ir visa esmė – kaip ir prieš<br />
tūkstančius metų, taip ir dabar, alyvuogių derliaus rinkimas – rankų darbas.<br />
Tam, kad išspausti kokybišką aliejų svarbu, kad alyvuogė būtų nepažeista, o<br />
tai įmanoma tik renkant jas rankomis. Jei galėčiau palyginti darbą su kokiu<br />
nors Lietuvoje įprastu procesu, pasakyčiau, jog darbo krūvis prilygsta geram<br />
bulviakasiui rudenį.<br />
Įdomu tai, jog aliejaus spaudimui skirtos alyvuogės skiriasi nuo<br />
marinavimui skirtų. Skirtingai nei, pavyzdžiui, žymiosios Kalamata alyvuogės,<br />
jos yra visiškai mažytės, nedidesnės už mažojo pirštelio nagą.<br />
Dalis alyvuogių, į ant žemės patiestą tinklelį, numušama tiesiai nuo<br />
medžio, jau minėtomis ilgosiomis lazdomis, likusi – nuo nugenėtų šakų,<br />
trumpesnėmis. Pirmą kartą pamačius patį genėjimo procesą gali ištikti<br />
lengvas šokas. Genimos ne šiaip šakelės, o didžiulės šakos apkibusios<br />
alyvuogėmis. Alyvuogių giraitės šeimininko, pas kurį svečiavomės žodžiais:<br />
„Genėti alyvmedžius gali toli gražu ne kiekvienas ir ne bet kas. Kiekvienais<br />
metais medžius geni tas pats žmogus, pažįstantis kiekvieną medį.“<br />
Alyvuogės „sugrėbiamos“ į vieną vietą, kur atskiriamos stambios šakelės<br />
ir lapai, tuomet sukrautos į kibirus jos keliauja į rankinį sijojimo aparatą, kur<br />
yra išvalomos tiek, kad galėtų keliauti į malūną. Vienas medis „sutvarkytas“,<br />
dar laukia tūkstantis.<br />
Iš vieno alyvmedžio vidutiniškai prirenkami 2 maišai alyvuogių (~ 100 kg).<br />
Iš 100 kg apytikriai išspaudžiama 10 l „skysto aukso“.<br />
spaudimas. Ūkininko darbas jau baigtas. Alyvuogių maišai keliauja į<br />
malūnus, iš kurių išspaustas alyvuogių aliejus keliauja į pilstymo gamyklas.<br />
Tą pačią akimirką, kai alyvuogės surenkamos, laikrodis pradeda skaičiuoti<br />
minutes. Alyvuogės turi būti nuvežtos į alyvuogių spaudimo malūną, kaip<br />
įmanoma greičiau. Kiekviena užgaišta minutė padidina aliejaus rūgštingumą,<br />
kuris galiausiai pakeičia ir skonį bei maistines savybes. Vertingiausiu<br />
laikomas aliejus išspaustas ne vėliau, kaip per 24 val., o geriausi aliejai - tik<br />
per 4 val.<br />
Maišuose, į malūną, atvežtos alyvuogės dar kartą išvalomos, kad visiškai<br />
atskirti uogas nuo lapų ir šakelių. Valomos alyvuogėmis dviem būdais –<br />
pasaulio viRtuvė<br />
išpučiant lapelius (sausas būdas) arba plaunant.<br />
Prasideda įdomiausia <strong>dalis</strong> - paruoštos alyvuogės keliauja į girnas. Taip, tai<br />
ne perkeltinė žodžio prasmė, o pačios tikriausios girnos, kai kurios skaičiuoja<br />
savo gyvavimo šimtmečius. Tai ir yra šaltas spaudimas – besisukant dviems<br />
akmeninėms girnapusėms malamos alyvuogės nėra termiškai veikiamos<br />
(beje girnapusės nesitrina, o „rieda“ palei vertikalią ašį). Išspaudžiama<br />
alyvuogių pasta, kuri keliauja į presą. Čia atskiriama misa ir išspaudos. Iš<br />
preso iškeliavusios išspaudos atrodo, kaip sausa chalva. Tai yra antrinė<br />
žaliava, iš kurios išgaunamas išspaudų aliejus. Misa keliauja į centrifugą,<br />
kurioje mechaninio separavimo metu atskiriamas aliejus ir vanduo. Pasirodo<br />
pirmieji aliejaus lašai. Žalias, tirštas, drumstas ir tokio aromato, kurį vieną<br />
kart užuodę, su juo lyginsite visus kitus aliejus.<br />
Liko paskutinis žingsnis, prieš patenkant ant valgytojų stalo – kelionė<br />
į išpilstymo gamyklą. Kartu su aliejumi, keliavome į Mesinijos Kalamatos<br />
regiono AGRO.VI.M. S.A. kompaniją, kurios „Iliada“ alyvuogių aliejus pasiekia<br />
ir Lietuvą. Kompanijos technologo žodžiais – „vyną reikia ragauti šių metų,<br />
aliejų – praėjusių, kadangi ką tik išspaustas aliejus yra labai stipraus,<br />
aštroko, kartais net aitraus skonio, neįprasto mūsų skonio receptoriams“.<br />
Tiesa sakant nei aš, nei bendrakeleiviai, nei visi „pasodinti ant alyvuogių<br />
aliejaus“ Lietuvoje, nesame ragavę skanesnio, nei ką tik išspausto alyvuogių<br />
aliejaus. Bet tuo turite isitikinti patys...<br />
aliejų rinktis tarsi vyną. Vyno, alaus someljė – nieko nebestebinančios<br />
profesijos, kurių atstovai atsakingi už harmoningą maisto ir gėrimo derinį,<br />
kuriame jie vienas kitą atskleistų. Tas pats ir su alyvuogių aliejumi. Aliejaus<br />
skonis priklauso nuo daugelio faktorių ir kartais skiriasi nesulyginamai. Jei<br />
alyvmedis augo šalia citrusinių vaismedžių - tikrai užuosite jo aromate ir<br />
pajausite skonyje. Aliejaus skonis skirsis ir priklausomai nuo surinkimo laiko,<br />
saulėtų dienų skaičiaus, alyvuogių rūšies, spaudimo būdo ir dar daugybės<br />
faktorių. Todėl aliejaus degustavimas nieko neturėtų stebinti, atvirkščiai –<br />
tai būdas atrasti savąjį skonį ir įvertinti kokybę.<br />
Ragavimas. Norėdami išsiaiškinti visas aliejaus skonines, aromatų savybes<br />
ir kokybę, įpilkite šaukštą aliejaus į nedidelį puodelį/taurę. Aliejaus spalva<br />
gali skirtis nuo sodriai žalios iki šiaudų geltonumo, tačiau profesionalų<br />
teigimu spalva neįtakoja skonio, todėl degustuojant į ją atsižvelgti nereikėtų.<br />
Uždenkite taurę vienu delnu ir pasukiokite, bei pašildykite tarp rankų<br />
(panašiai, kaip vyną). Prisitraukite puodelį/taurę prie nosies ir giliai įkvėpkite<br />
aromatą. Tuomet smagiausia <strong>dalis</strong> – aliejų reikia sriubtelti, panašiai, kaip<br />
degustuojant kavą (teisingesnis posakis būtų šliurbtelti, kad traukiant aliejų<br />
patektų ir oras) ir priglausti prie gomurio. Suvilgykite aliejumi kiekvieną<br />
burnos kampelį ir nurykite.<br />
Išsiaiškinus dominuojančius skonius ir kvapus aliejų paprasta derinti su<br />
maistu. Švelnaus skonio aliejus tiks prie žuvies, jūros gėrybių, baltos mėsos,<br />
karstelėjusių daržovių. Vidutinio intensyvumo – prie makaronų, žuvies,<br />
daugiaryžio (it. - risotto), salotų.Intensyvaus skonio – prie daržovių, ankštinių<br />
daržovių, sriubų, skrudintos baltos duonos, ant žarijų keptos mėsos.<br />
Nukelta į 38 psl. ><br />
RestoRanų veRslas / meniu.lt 1/2011 37