SodininkyStÄ ir darŽininkyStÄ 28(1)
SodininkyStÄ ir darŽininkyStÄ 28(1)
SodininkyStÄ ir darŽininkyStÄ 28(1)
- No tags were found...
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Lietuvos sodininkystĖs <strong>ir</strong> darŽininkystĖs instituto <strong>ir</strong><br />
lietuvos ŽemĖs Ūkio universiteto mokslo darbai<br />
Scientific works of the Lithuanian institute of<br />
horticulture AND lITHUANIAN UNIVERSITY OF AGRICULTURE<br />
SodininkystĖ <strong>ir</strong> darŽininkystĖ<br />
<strong>28</strong>(1)<br />
Eina nuo 1983 m.<br />
Published since 1983<br />
Babtai 2009
UDK 634/635 (06)<br />
Redaktorių kolegija<br />
Editorial Board<br />
Doc. dr. Česlovas BOBINAS – p<strong>ir</strong>mininkas (LSDI, biomedicinos mokslai, agronomija),<br />
prof. habil. dr. Pavelas DUCHOVSKIS (LSDI, biomedicinos mokslai, agronomija),<br />
dr. Edite KAUFMANE (Latvija, Dobelės sodo augalų selekcijos stotis,<br />
biomedicinos mokslai, biologija),<br />
dr. Aleksandras KMITAS (LŽŪU, biomedicinos mokslai, agronomija),<br />
dr. Laimutis RAUDONIS (LSDI, biomedicinos mokslai, agronomija),<br />
prof. habil. dr. Vidmantas STANYS (LSDI, biomedicinos mokslai, agronomija),<br />
prof. habil. dr. Andrzej SADOWSKI (Varguvos ŽŪA, biomedicinos mokslai, agronomija),<br />
dr. Audrius SASNAUSKAS (LSDI, biomedicinos mokslai, agronomija),<br />
prof. habil. dr. Alg<strong>ir</strong>das SLIESARAVIČIUS (LŽŪU, biomedicinos mokslai, agronomija).<br />
Redakcinė mokslinė taryba<br />
Editorial Scientific Council<br />
Doc. dr. Česlovas BOBINAS – p<strong>ir</strong>mininkas (Lietuva),<br />
prof. habil. dr. Pavelas DUCHOVSKIS (Lietuva), dr. Kalju KASK (Estija),<br />
dr. Edite KAUFMANE (Latvija), prof. habil. dr. Zdzisław KAWECKI (Lenkija),<br />
prof. habil.dr. Albinas LUGAUSKAS (Lietuva), habil. dr. Maria LEJA (Lenkija),<br />
prof. habil. dr. Lech MICHALCZUK (Lenkija), prof. habil. dr. Andrzej SADOWSKI (Lenkija),<br />
dr. Audrius SASNAUSKAS (Lietuva), prof. dr. Ala SILAJEVA (Ukraina),<br />
prof. habil. dr. Alg<strong>ir</strong>das SLIESARAVIČIUS (Lietuva),<br />
prof. habil. dr. Vidmantas STANYS (Lietuva),<br />
prof. dr. Viktor TRAJKOVSKI (Švedija).<br />
Redakcijos adresas:<br />
Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institutas<br />
LT-54333 Babtai, Kauno r.<br />
Tel. (8 37) 55 52 10<br />
Faksas (8 37) 55 51 76<br />
El. paštas institutas@lsdi.lt<br />
Pilnas tekstas http://vddb.library.lt/obj/LT-eLABa-0001:J.02~1983~ISSN_0236-4212<br />
Address of the Editorial Office:<br />
Lithuanian Institute of Horticulture<br />
LT-54333 Babtai, Kaunas district, Lithuania<br />
Phone: +370 37 55 52 10<br />
Telefax: +370 37 55 51 76<br />
E-mail institutas@lsdi.lt<br />
Full text http://vddb.library.lt/obj/LT-eLABa-0001:J.02~1983~ISSN_0236-4212<br />
Leidinio adresas internete www.lsdi.lt<br />
Leidinys cituojamas CAB Internacional <strong>ir</strong> VINITI duomenų bazėse<br />
ISSN 0236-4212 © Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institutas, 2009<br />
© Lietuvos žemės ūkio universitetas, 2009
LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽININKYSTĖS INSTITUTO IR<br />
LIETUVOS ŽEMĖS ŪKIO UNIVERSITETO MOKSLO DARBAI.<br />
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Obelų intarpų įtaka vaisių vidinei <strong>ir</strong> išorinei kokybei<br />
Darius Kviklys, Nomeda Kviklienė<br />
Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institutas, Kauno g. 30, LT-54333, Babtai,<br />
Kauno r., el. paštas dkviklys@gmail.com<br />
Obelų intarpų tyrimai atlikti Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institute 2005–<br />
2008 m. T<strong>ir</strong>ti intarpai – poskiepiai B.9, 3-3-72 <strong>ir</strong> P 22 bei obelų veislės ‘Summered’, ‘Kaunis’,<br />
‘Lietuvos pepinas’ <strong>ir</strong> koloninė obelis KB109 – skiepyti į B.396 poskiepį. Intarpai lėmė vaisių<br />
vidinę <strong>ir</strong> išorinę kokybę: vaisiai intensyviau spalvinosi su P 22 poskiepio <strong>ir</strong> ‘Summered’ veislės<br />
intarpais, su visais intarpais kaupė daugiau t<strong>ir</strong>pių sausųjų medžiagų. Pagal krakmolo <strong>ir</strong><br />
sunokimo indeksus P 22 <strong>ir</strong> B.9 poskiepių intarpai skatino vaisių nokimą. Pastebėta neigiama<br />
P 22 poskiepio intarpo įtaka vaisių masei <strong>ir</strong> minkštimo tv<strong>ir</strong>tumui.<br />
Reikšminiai žodžiai: obelys, poskiepis, intarpas, vaisių kokybė, sunokimo indeksas.<br />
Įvadas. Daugeliu poskiepių tyrimų įrodyta, kad obelys su vegetatyviniais poskiepiais<br />
išaugina didesnius vaisius negu augintos su sėkliniais (Webster, 1993). Pastebėta,<br />
kad dauguma poskiepių, naudojamų kaip intarpai, taip pat didina vidutinę vaisiaus<br />
masę (Di Vaio <strong>ir</strong> kt., 2009; Kviklys, 1997,), ypač kai akiuojami į sėklinius poskiepius.<br />
T<strong>ir</strong>iant kitus sodo augalus, kartais gaunami prieštaringi rezultatai. Vieni intarpai didino<br />
persikų vaisių masę (Reighard <strong>ir</strong> kt., 2007), kiti – ją mažino (Hossain <strong>ir</strong> kt., 2006).<br />
Pastaraisiais metais siūloma intarpus naudoti išorinei vaisių kokybei gerinti.<br />
Nyderlanduose <strong>ir</strong> Belgijoje plinta M.9 poskiepio <strong>ir</strong> ‘Summered’ bei ‘Elstar’ veislių derinys,<br />
nes pastebėta, kad ‘Summered’ veislės intarpas skatina ‘Elstar’ vaisių spalvinimąsi<br />
(Vercammen, Mass, Kemp, asm. pokalbiai). Kitų tyrimų rezultatai rodo, kad jauname<br />
sode geriau spalvinosi ‘Jonagold’ veislės vaismedžių su M.27 poskiepio intarpu vaisiai,<br />
palyginti su tiesiai į M.9 poskiepį akiuotų vaismedžių vaisiais (Vercammen, 2004).<br />
Plačiausiai t<strong>ir</strong>ta obelų intarpų įtaka vaismedžių augumui <strong>ir</strong> derliui (Kviklys, 1983;<br />
Karp, 1996; Wertheim, 1998). Tyrimų, kokią įtaką intarpas daro vaisių kokybei, biocheminiai<br />
sudėčiai ar vaisių nokimo procesams, dar atliekama nedaug.<br />
Darbo tikslas – nustatyti obelų poskiepių <strong>ir</strong> veislių intarpų įtaką vaisių vidinei <strong>ir</strong><br />
išorinei kokybei.<br />
Tyrimo objektas, metodai <strong>ir</strong> sąlygos. Tyrimai atlikti 2005–2008 m. Lietuvos<br />
sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institute. T<strong>ir</strong>ti intarpai – poskiepiai B.9, 3-3-72 <strong>ir</strong><br />
P 22 bei obelų veislės ‘Summered’, ‘Kaunis’, ‘Lietuvos pepinas’ <strong>ir</strong> koloninė obelis<br />
KB109 – skiepyti į B.396 poskiepį. Veislė – ‘Auksis’. Intarpo ilgis – 25–30 cm.<br />
Kontrolė – vaismedžiai tiesiai akiuoti į B.396 poskiepį.<br />
3
Sodas įveistas 2002 m. rudenį, 4 × 1,5 m atstumais sodinant vienamečius nešakotus<br />
sodinukus. Formuoti laibosios verpstės vaismedžių vainikai. Sodas prižiūrėtas pagal<br />
intensyvias obelų auginimo technologijas.<br />
Nuskynus obuolius buvo analizuota: vaisių spalva (vizualiai); vidutinė vaisiaus<br />
masė, sveriant 100 vaisių, g; minkštimo tv<strong>ir</strong>tumas (penetrometru), kg cm -2 ; krakmolo<br />
susiskaidymas 10 balų skale (1 balas – dar nepradėjęs skaidytis, 10 – visas krakmolas<br />
v<strong>ir</strong>tęs cukrumi); t<strong>ir</strong>pios sausosios medžiagos (refraktometru).<br />
Vaisių sunokimo indeksas apskaičiuotas pagal formulę: F : RS; čia: F – minkštimo<br />
tv<strong>ir</strong>tumas, R – t<strong>ir</strong>pios sausosios medžiagos, S – krakmolo susiskaidymas.<br />
Skaičiuotas vaisių kiekis nuo vaismedžio <strong>ir</strong> vaisių kiekis, tenkantis cm 2 kamieno<br />
skerspjūvio ploto. Kamieno skersmuo matuotas 40–45 cm aukštyje, 5 cm v<strong>ir</strong>š intarpo.<br />
Vaisiaus išorinės kokybės požymiai vertinti 2005–2008 m., vaisiaus vidinė kokybė<br />
<strong>ir</strong> nokimas – 2007–2008 m.<br />
Bandymo variantai kartoti keturis kartus. Kiekviename pakartojime laboratoriniams<br />
matavimams nuo 4–5 medžių iš įva<strong>ir</strong>ių vainiko pusių skinta po 10 vaisių.<br />
2007 m. pavasarinės šalnos stipriai pažeidė žiedus <strong>ir</strong> užuomazgas, tačiau jų pažeidimo<br />
intensyvumas įva<strong>ir</strong>iuose variantuose nesiskyrė, todėl duomenys pateikiami<br />
straipsnyje.<br />
Tyrimų duomenys apdoroti atliekant vienfaktorinę dispersinę analizę.<br />
Rezultatai. Per ketverius tyrimo metus vidutinė vaisiaus masė buvo gana stabili:<br />
2005 <strong>ir</strong> 2007 m. – 163 g, 2006 m. – 174 g, 2008 m. – 180 g. Kasmet mažiausi vaisiai<br />
augo ant vaismedžių su P 22 poskiepio intarpu (1 lentelė). Šie vaismedžiai skyrėsi ne<br />
tik nuo kontrolinių, bet <strong>ir</strong> nuo visų kitų vaismedžių. Kaip rodo vaisiaus masės ketverių<br />
metų vidurkis, nuo kontrolinių iš esmės skyrėsi <strong>ir</strong> su B.9 intarpu auginti vaismedžiai,<br />
nors iš esmės mažesni vaisiai buvo tik 2005 <strong>ir</strong> 2008 m. Nė viena kaip intarpas panaudota<br />
obelų veislė neturėjo didesnės teigiamos įtakos vidutinei vaisiaus masei, tačiau<br />
išryškėjo tendencija, kad 3-3-72 poskiepio intarpas didina vaisius.<br />
1 lentelė. Intarpo įtaka vidutinei vaisiaus masei, g<br />
Table 1. Effect of interstock on average fruit weight (g)<br />
Intarpas<br />
Vidutiniškai<br />
2005 m. 2006 m. 2007 m. 2008 m.<br />
Interstem<br />
Average<br />
Kontrolė<br />
178 166 161 198 176<br />
Control<br />
‘Summered’ 180 178 168 196 181<br />
‘Kaunis’ 158 181 172 180 173<br />
‘Lietuvos pepinas’ 171 172 160 192 174<br />
P.22 121 151 152 119 136<br />
B.9 148 160 169 162 160<br />
3-3-72 174 197 165 205 185<br />
KB109 173 187 155 191 177<br />
R 05<br />
/LSD 05<br />
21,7 20,2 25,1 32,8 12,7<br />
Sk<strong>ir</strong>tingais metais <strong>ir</strong> naudojant sk<strong>ir</strong>tingus intarpus vaisių kiekis, tenkantis kvadratiniam<br />
centimetrui kamieno skerspjūvio ploto, labai skyrėsi (2 lentelė). Vidutiniškai<br />
4
daugiausia kvadratiniam centimetrui kamieno skerspjūvio ploto teko vaismedžių su<br />
P 22 poskiepio intarpu vaisių. Nuo jų iš esmės atsiliko, tačiau aplenkė kitus, vaismedžiai<br />
su B.9 intarpu. Visi t<strong>ir</strong>ti intarpai, išskyrus ‘Lietuvos pepino’ veislės <strong>ir</strong> KB109, iš esmės<br />
didino vaisių kiekį, tenkantį kvadratiniam centimetrui kamieno skerspjūvio ploto.<br />
2 lentelė. Intarpo įtaka vaisių kiekiui, tenkančiam kvadratiniam centimetrui kamieno<br />
skerspjūvio ploto, vnt. cm -2 KSP<br />
Table 2. Effect of interstock on fruit set, cm -2 TCSA<br />
Intarpas<br />
Vidutiniškai<br />
2005 m. 2006 m. 2007 m. 2008 m.<br />
Interstem<br />
Average<br />
Kontrolė<br />
2,0 3,0 0,3 3,7 2,3<br />
Control<br />
‘Summered’ 5,3 1,6 1,1 4,2 3,1<br />
‘Kaunis’ 4,1 2,5 0,7 4,8 3,1<br />
‘Lietuvos pepinas’ 3,1 2,8 0,6 4,0 2,6<br />
P 22 11,5 0,5 2,9 8,4 5,8<br />
B.9 9,8 1,4 1,3 5,3 4,5<br />
3-3-72 6,0 0,8 1,9 4,5 3,3<br />
KB109 2,2 2,3 0,7 4,0 2,3<br />
R 05<br />
/LSD 05<br />
1,53 0,99 0,46 1,10 0,73<br />
Geriau spalvinosi ‘Auksio’ veislės vaismedžių su P 22 <strong>ir</strong> ‘Summered’ veislės<br />
intarpais vaisiai: raudona spalva dengė 62–67 procentus vaisiaus pav<strong>ir</strong>šiaus – iš esmės<br />
daugiau nei vaisių nuo kontrolinių vaismedžių <strong>ir</strong> vaismedžių su kitais intarpais. Kitų<br />
intarpų įtaka vaisių nusispalvinimui buvo neesminė (1 pav.).<br />
1 pav. Intarpo įtaka vaisių nusispalvinimui, %<br />
Fig. 1. Effect of interstock on fruit colour (%)<br />
5
T<strong>ir</strong>pių sausųjų medžiagų kiekis taip pat priklausė nuo intarpo. Nustatyta tendencija,<br />
kad visi intarpai didino t<strong>ir</strong>pių sausųjų medžiagų kiekį. Iš esmės daugiau jų kaupėsi vaismedžių<br />
su P 22, B.9 poskiepių <strong>ir</strong> ‘Summered’ veislės intarpais vaisiuose (2 pav.).<br />
2 pav. Intarpo įtaka t<strong>ir</strong>pių sausųjų medžiagų kiekiui, %. 2007–2008 m.<br />
Fig. 2. Effect of interstock on soluble solids content (%). 2007–2008<br />
Pačius minkščiausius vaisius per visus tyrimo metus išaugino vaismedžiai su P<br />
22 intarpu. Nustatyti esminiai sk<strong>ir</strong>tumai ne tik nuo kontrolės, bet <strong>ir</strong> nuo vaismedžių<br />
su kitais t<strong>ir</strong>tais intarpais. ‘Lietuvos pepino’ veislės intarpas nulėmė didesnį minkštimo<br />
tv<strong>ir</strong>tumą.<br />
3 pav. Intarpo įtaka vaisių minkštimo tv<strong>ir</strong>tumui, kg cm -2 . 2007–2008 m.<br />
Fig. 3. Effect of interstock on fruit f<strong>ir</strong>mness, kg cm -2 . 2007–2008<br />
6
P 22 poskiepio intarpas skatino vaisių nokimą. Abejais stebėjimo metais nustatytas<br />
iš esmės didesnis krakmolo susiskaidymas <strong>ir</strong> iš esmės mažesnis sunokimo indeksas.<br />
2007 m. esminiai krakmolo susiskaidymo sk<strong>ir</strong>tumai gauti lyginant ne tik su kontrole,<br />
bet <strong>ir</strong> su vaismedžiais su visais intarpais, o sunokimo indekso – abejais metais.<br />
B.9 intarpas taip pat skatino vaisių nokimą: krakmolo indeksas buvo didesnis, o<br />
sunokimo indeksas iš esmės skyrėsi nuo kontrolinių vaismedžių vaisių.<br />
Didesnės kitų intarpų įtakos vaisių nokimo rodikliams nenustatyta.<br />
3 lentelė. Intarpo įtaka krakmolo <strong>ir</strong> sunokimo indeksams<br />
Table 3. Effect of interstock on starch and maturity indexes<br />
Intarpas<br />
Interstem<br />
Krakmolo indeksas<br />
Starch index<br />
Sunokimo indeksas<br />
Maturity index<br />
2007 m. 2008 m. 2007 m. 2008 m.<br />
4,5 5,9 0,15 0,095<br />
Kontrolė<br />
Control<br />
‘Summered’ 4,1 6,4 0,15 0,081<br />
‘Kaunis’ 4,5 6,8 0,15 0,075<br />
‘Lietuvos pepinas’ 3,9 6,5 0,18 0,085<br />
P 22 7,0 8,1 0,07 0,055<br />
B.9 5,2 7,6 0,11 0,075<br />
3-3-72 4,8 6,5 0,14 0,080<br />
KB109 5,3 6,4 0,12 0,091<br />
R 05<br />
/LSD 05<br />
1,15 1,89 0,037 0,019<br />
Aptarimas. Obelų intarpai, kaip <strong>ir</strong> poskiepiai, turėjo esminės įtakos vaisių vidinei<br />
<strong>ir</strong> išorinei kokybei bei nokimo procesams. Vakarų Europoje <strong>ir</strong> kitose šalyse įrodyta,<br />
kad ‘Summered’ veislės intarpas gerina vaisių nusispalvinimą (Tojnko <strong>ir</strong> kt., 2004;<br />
Vercammen, Mass, Kemp, asm. pokalbiai). Lietuvoje atliktais poskiepių tyrimais buvo<br />
nustatyta, kad P 22 poskiepis turi įtakos geresniam ‘Auksio’ veislės obuolių spalvinimuisi<br />
(Kviklienė, Kviklys, 2006). Šio tyrimo rezultatai rodo, kad <strong>ir</strong> P 22 poskiepio, <strong>ir</strong><br />
‘Summered’ veislės intarpai taip pat iš esmės skatino vaisius spalvintis.<br />
Atliekant intarpų tyrimus su persikais pastebėta, kad intarpai didino t<strong>ir</strong>pių sausųjų<br />
medžiagų kiekį vaisiuose (Hossain <strong>ir</strong> kt., 2006). Mūsų tyrimo su obelimis duomenimis,<br />
visi intarpai didino t<strong>ir</strong>pių sausųjų medžiagų kiekį.<br />
Įskiepijus žemaūgių poskiepių intarpą į sėklinį poskiepį, ankstinamas vaisių sunokimas<br />
(Di Vaio <strong>ir</strong> kt., 2009). Ši žemaūgių poskiepių savybė nustatyta daugeliu atvejų,<br />
kai vaismedžiai auginami be intarpo (Kviklienė, Kviklys, 2006). Šio tyrimo duomenimis,<br />
mažiausio augumo poskiepiai – P 22 <strong>ir</strong> B.9 – ankstino vaisių sunokimą.<br />
Vaisių masė paprastai tiesiogiai susijusi su derliaus dydžiu: kuo didesnis derlius,<br />
tuo mažesni vaisiai. Silpnesnio augumo vaismedžiai dažnai negali išmaitinti per didelio<br />
vaisių kiekio, todėl jie užauga smulkesni. Vaismedžio apkrovą galima apibūdinti<br />
vaisių skaičiumi, tenkančiu kvadratiniam centimetrui kamieno skerspjūvio ploto. JAV<br />
nustatyta, kad obelys su M.9 poskiepiu, auginamos šalies Šiaurės rytų regione, nelygu<br />
veislė, turėtų užmegzti 8–12 obuolių cm -2 KSP. Toks kiekis garantuoja didelį derlių, bet<br />
nesukelia pramečiavimo (Robinson, asm. pokalbis). Kokia turėtų būti optimali ‘Auksio’<br />
7
veislės vaismedžių <strong>ir</strong> vieno ar kito poskiepio apkrova, kol kas net<strong>ir</strong>ta. Šiame bandyme<br />
iš esmės daugiau obuolių augo ant vaismedžio su P 22 <strong>ir</strong> B.9 poskiepių intarpais <strong>ir</strong> jų<br />
vidutinė masė buvo mažiausia. Ir Lietuvoje (Kviklienė, Kviklys, 2006), <strong>ir</strong> kitur atliktais<br />
tyrimais (Vercammen, 2004) nustatyta, kad vaismedžiai, akiuoti į P 22 poskiepį,<br />
išaugina mažesnius vaisius. Tas pats pastebėta, kai P 22 poskiepis panaudotas kaip<br />
intarpas (Kviklys, 1997; Vercammen <strong>ir</strong> kt., 2007), tačiau atliekant tuos tyrimus nevertintas<br />
vaisių skaičius, tenkantis kvadratiniam centimetrui kamieno skerspjūvio ploto.<br />
Mūsų bandymo duomenimis, tais atvejais, kai vaisių kiekis kvadratiniam centimetrui<br />
KSP v<strong>ir</strong>šijo aštuonis, vidutinė vaisiaus masė iš esmės buvo mažesnė.<br />
2005 m. buvo didelė vaismedžių apkrova, o 2006 m. vaismedžiai daugelyje<br />
variantų buvo mažiau derlingi. Galima daryti prielaidą, kad, jeigu jaunų vaismedžių<br />
apkrova didesnė kaip 5 obuoliai cm -2 KSP, tai gali sukelti pramečiavimą.<br />
Atsižvelgiant į intarpų poveikį vaisių kokybei <strong>ir</strong> lyginant su atitinkamais poskiepių<br />
tyrimais, galima teigti, kad P 22 <strong>ir</strong> B.9 poskiepių poveikis obelų vaisių kokybei,<br />
nokimo rodikliams <strong>ir</strong> biocheminiai sudėčiai yra panašus, nesvarbu, ar tiesiai į juos<br />
akiuojama, ar jie naudojami kaip intarpai. T<strong>ir</strong>tos obelų veislės didesnės įtakos vaisių<br />
kokybei <strong>ir</strong> nokimo procesams neturėjo, išskyrus geresnį vaismedžių su ‘Summered’<br />
veislės intarpu vaisių spalvinimąsi.<br />
Išvados. 1. Obelų poskiepių <strong>ir</strong> veislių intarpai turi esminės įtakos vaisių vidinei<br />
<strong>ir</strong> išorinei kokybei.<br />
2. ‘Auksio’ veislės obuolius spalvintis skatina P 22 poskiepio <strong>ir</strong> ‘Summered’<br />
veislės intarpai.<br />
3. Obuoliai anksčiau noksta su P 22 <strong>ir</strong> B.9 poskiepių intarpais.<br />
4. P 22 poskiepio intarpas neigiamai veikė vaisių masę <strong>ir</strong> minkštimo tv<strong>ir</strong>tumą.<br />
Gauta 2009 02 25<br />
Parengta spausdinti 2009 03 23<br />
Literatūra<br />
1. Di Vaio C., C<strong>ir</strong>ill C., Buccheri M., Limongelli F. 2009. Effect of interstock (M.9<br />
and M.27) on vegetative growth and yield of apple trees (cv. ‘Annurca’). Scientia<br />
Horticulturae, 119(3): 270–274.<br />
2. Hossain S., Mizutani F., Nasrulhaq A. 2006. Influence of interstock grafting as<br />
a dwarfing component on peach trees development and fruit quality. Arab gulf<br />
journal of scientific research, 24(4): 183–187.<br />
3. Karp K. 1996. Influence of interstock on apple trees. Acta Horticulturae, 422:<br />
258–262<br />
4. Kviklienė N., Kviklys D. 2006. Rootstock effect on maturity and quality of<br />
‘Auksis’ apples. Sodininkystė <strong>ir</strong> daržininkystė, 25(3): 258–263.<br />
5. Kviklys A. 1983. Obelų su žemaūgiais intarpais tyrimas jauname sode.<br />
Sodininkystė <strong>ir</strong> daržininkystė, 1: 48–57.<br />
6. Kviklys D. 1997. Žemaūgių intarpų tyrimai obelų sode. Sodininkystė <strong>ir</strong> daržininkystė,<br />
16: 16–21.<br />
8
7. Reighard G., Quellete D., Brock K. 2007. Survival, growth and yield of ‘Carogem’<br />
peach on an interstem and two dwarfing rootstocks. Acta Horticulturae, 732:<br />
303–306.<br />
8. Tojnko S., Cmelik Z., Zadravec P. 2004. Influence of interstock on growth and<br />
cropping of ‘Red Elstar’ apple. Acta Horticulturae, 658(1): 303–306.<br />
9. Vercammen J. 2004. Search for a more dwarfing rootstock for apple. Acta<br />
Horticulturae, 658 (1): 313–318.<br />
10. Vercammen J., Van Daele G., Gomand A. 2007. Can fruit size and colouring of<br />
‘Jonagold’ be improved by an interstock Acta Horticulturae, 732: 165–170.<br />
11. Webster A. D. 1993. New dwarfing rootstocks for apple, pear, plum and sweet<br />
cherry – a brief review. Acta Horticulturae, 349: 145–153.<br />
12. Wertheim S. J. 1998. Rootstock guide: Apple, pear, cherry, European plum. Fruit<br />
Research Station, Wilhelminadorp, The Netherlands.<br />
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. SCIENTIFIC ARTICLES. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Interstem effect on apple fruit internal and external quality<br />
D. Kviklys, N. Kviklienė<br />
Summary<br />
Apple interstem trial was conducted at the Lithuanian Institute of Horticulture in<br />
2005–2008. Rootstocks P 22, B.9, 3-3-72 and apple cultivars ‘Summered’, ‘Kaunis’, ‘Lietuvos<br />
pepinas’ columnar apple KB109 were budded on B.396 rootstock. Interstems had effect on fruit<br />
internal and external quality: better fruit colour was established on P 22 and ‘Summered’, all<br />
interstems had positive effect on the accumulation of soluble solids. According to the starch<br />
and maturity indexes, P 22 and B.9 interstems induced earlier fruit ripening. P 22 had negative<br />
effect on fruit weight and flesh f<strong>ir</strong>mness.<br />
Key words: apple, rootstock, interstock, fruit quality, maturity index.<br />
9
LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽININKYSTĖS INSTITUTO IR<br />
LIETUVOS ŽEMĖS ŪKIO UNIVERSITETO MOKSLO DARBAI.<br />
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Obelų su intarpais augumo <strong>ir</strong> derėjimo ypatumai<br />
Darius Kviklys<br />
Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institutas, Kauno g. 30, LT-54333, Babtai,<br />
Kauno r., el. paštas dkviklys@gmail.com<br />
Obelų intarpų tyrimai atlikti Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institute 2002–<br />
2008 m. T<strong>ir</strong>ti intarpai – poskiepiai B.9, 3-3-72 <strong>ir</strong> P 22 bei obelų veislės ‘Summered’, ‘Kaunis’,<br />
‘Lietuvos pepinas’ <strong>ir</strong> koloninė obelis KB109 – skiepyti į B.396 poskiepį. Vaismedžių augumą<br />
labiausiai mažina P 22, B.9 <strong>ir</strong> 3-3-72 poskiepių <strong>ir</strong> veislės ‘Lietuvos pepinas’ intarpai. Nė vienas<br />
t<strong>ir</strong>tas intarpas nedidino suminio derliaus, palyginti su be intarpo augintais vaismedžiais,<br />
o P 22 <strong>ir</strong> B.9 intarpai iš esmės derlių sumažino. T<strong>ir</strong>tos obelų veislės, kaip intarpai, neturėjo<br />
esminės įtakos vaismedžių derliui, augumui <strong>ir</strong> produktyvumui, tačiau vaismedžiai su P 22,<br />
B.9 <strong>ir</strong> 3-3-72 poskiepių intarpais turėjo didžiausią derėjimo indeksą.<br />
Reikšminiai žodžiai: obelys, poskiepis, intarpas, vegetatyvinis <strong>ir</strong> generatyvinis vystymasis.<br />
Įvadas. Praėjusio šimtmečio 7–8 dešimtmetyje intarpų naudojimas obelims<br />
turėjo du pagrindinius tikslus. Kai kuriose šalyse, taip pat <strong>ir</strong> Lietuvoje, trūko žemaūgių<br />
poskiepių <strong>ir</strong> naudojant intarpus buvo tikimasi paspartinti intensyviems sodams<br />
sk<strong>ir</strong>tos sodinamosios medžiagos dauginimą (Karp, 1996). Atlikus p<strong>ir</strong>muosius tyrimus,<br />
rekomenduota verslinėje sodininkystėje B.9 poskiepio intarpą akiuoti į sėklinius poskiepius<br />
(Kviklys, 1983). Ištobulėjus poskiepių dauginimo technologijoms <strong>ir</strong> išsiplėtus<br />
augynams, naudoti intarpus tapo neracionalu, nes išauginti sodinamąją medžiagą su<br />
intarpu užtrunka metais ilgiau. Antrasis tikslas, kurio iki šiol dar neatsisakoma, buvo<br />
auginti vaismedžius su sėkliniais ar kitais d<strong>ir</strong>vos <strong>ir</strong> kitoms ekologinėms sąlygoms<br />
mažiau reikliais poskiepiais, o intarpu reguliuoti vaismedžių augumą <strong>ir</strong> derėjimą (Di<br />
Vaio <strong>ir</strong> kt., 2009; Wertheim, 1998). Daugelis žemaūgių poskiepių yra neatsparūs maisto<br />
medžiagų ar drėgmės trūkumui, turi labai seklią šaknų sistemą, todėl esant nepalankioms<br />
klimato sąlygoms ar prasčiau prižiūrint vaismedžius su šiais poskiepiais jie gali<br />
užskursti. Naudojant šiuos poskiepius kaip intarpus, minėtų problemų gali nelikti.<br />
Plačiausiai pasaulyje paplitęs M.9 poskiepis yra labai jautrus skydamariui, kuris kelia<br />
grėsmę vaismedžiams pagrindiniuose obelų auginimo regionuose. Kol nauji, atsparūs<br />
skydamariui poskiepiai kuriami ar dar tik pradedami platinti (Robinson <strong>ir</strong> kt., 2004;<br />
2006), minėta problema gali būti sprendžiama naudojant intarpus (Palmer <strong>ir</strong> kt., www.<br />
hortnet.co.nz).<br />
Kai kuriems kitiems sodo augalams intarpai yra labai svarbūs. Beveik visi intensyvūs<br />
kriaušių sodai yra veisiami su paprastojo svarainio poskiepiais. Dažnai tarp<br />
11
šių poskiepių <strong>ir</strong> daugelio kriaušių veislių pas<strong>ir</strong>eiškia neatitikimas. Jam pašalinti yra<br />
naudojami intarpai.<br />
Kadangi žemaūgių <strong>ir</strong> produktyvių poskiepių trūksta trešnėms, ne vienoje šalyje<br />
ieškota trešnių intarpų. Lietuvoje atliktų tyrimų duomenimis, gerų rezultatų davė Ž1<br />
<strong>ir</strong> ‘North Star’ veislės intarpas. Jis gan plačiai naudojamas <strong>ir</strong> Lenkijoje. Skiernievicų<br />
sodininkystės <strong>ir</strong> gėlininkystės institute sukurtas trešnių intarpas ‘Frutana’, jam suteikta<br />
licencija (Rozpara, Grzyb, 2004). Oregono valstijoje atlikti kriaušių intarpų tyrimai,<br />
tačiau pas<strong>ir</strong>inkti poskiepiai neturėjo didesnės teigiamos įtakos ribojant kriaušių augimą<br />
<strong>ir</strong> skatinant derėjimą (Sugar, Mielke, 2004). Panašūs rezultatai gauti <strong>ir</strong> su persikų<br />
intarpu (Reighard <strong>ir</strong> kt., 2007).<br />
Darbo tikslas – nustatyti obelų poskiepių <strong>ir</strong> veislių intarpų įtaką vaismedžių augumo<br />
<strong>ir</strong> derėjimo požymiams.<br />
Tyrimų objektas, metodai <strong>ir</strong> sąlygos. Tyrimai atlikti 2002–2008 m. Lietuvos<br />
sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institute. T<strong>ir</strong>ti intarpai – poskiepiai B.9, 3-3-72 <strong>ir</strong> P 2<br />
bei obelų veislės ‘Summered’, ‘Kaunis’, ‘Lietuvos pepinas’ <strong>ir</strong> koloninė obelis KB109 –<br />
skiepyti į B.396 poskiepį. Veislė – ‘Auksis’. Intarpo ilgis – 25–30 cm. Kontrolė –<br />
vaismedžiai akiuoti į B.396 poskiepį.<br />
Sodas įveistas 2002 m. rudenį, 4 × 1,5 m atstumais sodinant vienamečius nešakotus<br />
sodinukus. Formuoti laibosios verpstės vaismedžių vainikai. Sodas prižiūrėtas pagal<br />
intensyvių obelų sodų auginimo technologijų reikalavimus. Tyrimas įrengtas 4 pakartojimais,<br />
sodinant po tris vaismedžius. Tyrimo variantai išdėstyti randomizuotai.<br />
P<strong>ir</strong>maisiais augimo sode metais įvertintas vaismedžių augumas: aukštis, cm; šoninių<br />
šakų skaičius, vnt.; bendras <strong>ir</strong> vidutinis metūglių ilgis, cm. Nustatytas pumpurų<br />
tankis, suskaičiuojant visus pumpurus 30 cm ilgio vienamečio ūglio dalyje.<br />
Kamieno skersmuo matuotas 40–45 cm aukštyje, 5 cm v<strong>ir</strong>š intarpo.<br />
Derlius vertintas kilogramais iš vaismedžio. Derėjimo indeksas (kg cm -2 kamieno<br />
skerspjūvio ploto) skaičiuotas kasmet <strong>ir</strong> tyrimo pabaigoje kaip kasmetinių derėjimo<br />
indeksų suma.<br />
Nepalankiais 2004 <strong>ir</strong> 2007 m. pavasarinės šalnos stipriai pažeidė žiedus <strong>ir</strong> užuomazgas.<br />
2007 m. pažeidimo intensyvumas tarp variantų nesiskyrė, o dėl didesnių<br />
pažeidimų 2004 m. derliaus duomenis į rezultatus neįtraukti.<br />
Tyrimų duomenys apdoroti atliekant vienfaktorinę dispersinę analizę.<br />
Rezultatai. Per p<strong>ir</strong>muosius augimo sode metus aukščiausi užaugo vaismedžiai<br />
su ‘Kaunio’ veislės, KB109 <strong>ir</strong> B.9 poskiepio intarpais (1 lentelė). Nė vienas iš intarpų<br />
nemažino vaismedžių aukščio, palyginti su kontroliniais vaismedžiais.<br />
Visi vaismedžiai su intarpais prasčiau šakojosi. Iš esmės mažiau šoninių šakų negu<br />
kontrolėje turėjo vaismedžiai su veislės ‘Lietuvos pepinas’ <strong>ir</strong> B.9 poskiepio intarpais, o<br />
vaismedžiai su P 22 poskiepio intarpu iš esmės skyrėsi <strong>ir</strong> nuo visų kitų vaismedžių.<br />
Bendras vaismedžių su P 22 intarpu metūglių ilgis buvo 103 cm, o stipriausiai<br />
augo vaismedžiai su ‘Summered’ veislės intarpu – ilgis 244 cm. Vaismedžių su kitais<br />
intarpais bendras metūglių ilgis nesiskyrė nuo kontrolinių vaismedžių.<br />
Obelys be intarpo turėjo pačius trumpiausius ūglius. Nuo jų iš esmės nesiskyrė<br />
tik vaismedžiai su P 22 <strong>ir</strong> 3-3-72 poskiepių intarpais.<br />
Pumpurų tankis ūglyje iš esmės nepriklausė nuo intarpo, išskyrus vaismedžius<br />
su P 22 poskiepio intarpu, kurie turėjo daugiausia pumpurų ilgio vienete. Esminių<br />
sk<strong>ir</strong>tumų tarp kitų intarpų nenustatyta.<br />
12
1 lentelė. Vegetatyvinio vystymosi požymiai p<strong>ir</strong>maisiais augimo sode metais<br />
Table 1. Fruit tree vegetative development during the f<strong>ir</strong>st year in the orchard<br />
Šakų skaičius,<br />
vnt. ilgis metūglių ilgis 30 cm ūglio dalyje, vnt.<br />
Metūglių Vidutinis Pumpurų skaičius<br />
Aukštis<br />
Intarpas<br />
Height,<br />
Interstem<br />
Number of Total length, Average shoot Number of buds on<br />
cm<br />
shoots cm length, cm 30 cm of the shoot<br />
B.396 (be intarpo) 134 6,5 201 31,1 10,6<br />
‘Summered’ 135 5,6 244 43,2 10,8<br />
‘Kaunis’ 152 5,3 223 41,7 10,3<br />
‘Lietuvos pepinas’ 136 4,6 173 37,8 10,2<br />
P 22 138 3,0 103 34,2 12,2<br />
B.9 156 4,6 186 40,4 10,4<br />
3-3-72 143 5,5 196 35,6 11,2<br />
KB109 150 5,2 208 39,8 10,7<br />
R 05<br />
/LSD 05<br />
10,04 1,42 36,3 7,27 0,84<br />
2 lentelė. Intarpo įtaka kamieno skersmeniui, mm<br />
Table 2. Effect of interstock on tree stem diameter (mm)<br />
Intarpas<br />
Interstem<br />
2003 m. 2004 m. 2005 m. 2006 m. 2007 m. 2008 m.<br />
B.396 (be intarpo) 15,6 <strong>28</strong>,3 36,0 44,5 50,0 57,3<br />
‘Summered’ 15,8 27,0 36,8 42,5 50,8 58,5<br />
‘Kaunis’ 15,4 26,5 33,0 43,3 51,0 57,0<br />
‘Lietuvos pepinas’ 14,4 25,3 30,8 38,5 48,0 52,5<br />
P.22 13,0 19,1 22,8 27,8 32,0 36,0<br />
B.9 14,8 24,3 <strong>28</strong>,0 34,8 42,0 45,5<br />
3-3-72 15,9 26,4 30,8 40,5 47,3 53,8<br />
KB109 16,5 27,8 38,8 46,0 55,8 59,3<br />
R 05<br />
/LSD 05<br />
1,04 1,95 2,53 3,20 3,44 3,54<br />
3 lentelė. Intarpo įtaka derėjimui<br />
Table 3. Effect of interstock on yield<br />
Intarpas<br />
Interstem<br />
Derlius, kg vaism.<br />
Žiedynų skaičius, vnt.<br />
-1 Suminis derlius,<br />
Yield (kg fruit tree<br />
Number of inflorescences,<br />
2004 m. 2005 m. 2006 m. 2007 m. 2008 m.<br />
-1 ) kg vaism. -1<br />
Total yield<br />
(kg fruit tree -1 )<br />
B.396 (be intarpo) 0,5 5,59 6,97 2,05 19,6 34,2<br />
‘Summered’ 0,1 3,79 7,20 1,08 19,3 31,4<br />
‘Kaunis’ 4,0 6,70 4,27 3,59 19,2 33,7<br />
‘Lietuvos pepinas’ 2,1 5,00 4,72 2,18 19,4 31,3<br />
P.22 4,2 5,50 0,41 3,44 9,9 19,3<br />
B.9 2,1 8,74 2,16 3,12 14,1 <strong>28</strong>,1<br />
3-3-72 0,3 7,76 2,07 5,30 20,1 35,2<br />
KB109 0 4,32 6,62 2,68 20,4 34,0<br />
R 05<br />
/ LSD 05<br />
1,7 2,08 2,99 1,79 3,65 3,22<br />
13
Jau po p<strong>ir</strong>mojo augimo sezono iš esmės mažiausio augumo buvo vaismedžiai<br />
su P 22 poskiepio intarpu. Jų kamieno skersmuo skyrėsi ne tik nuo kontrolinių vaismedžių,<br />
bet <strong>ir</strong> nuo visų kitų intarpų. Esminiai sk<strong>ir</strong>tumai išliko per visą tyrimų laikotarpį.<br />
‘Lietuvos pepino’ veislės bei B.9 poskiepio intarpas taip pat iš esmės mažino<br />
vaismedžių augumą, palyginti su kontroliniu variantu. Paskutiniais tyrimo metais<br />
vaismedžių su 3-3-72 intarpu kamieno skersmuo buvo mažesnis, o su ‘Summered’<br />
<strong>ir</strong> ‘Kaunio’ veislių bei koloninės obels KB109 intarpais nesiskyrė nuo vaismedžių,<br />
akiuotų į B.396 poskiepį.<br />
2004 m. turėjo būti skinamas p<strong>ir</strong>masis derlius, tačiau pavasarinės šalnos visiškai<br />
nušaldė žiedus <strong>ir</strong> užuomazgas. Įvertinus žiedynų skaičių, didžiausias p<strong>ir</strong>masis derlius<br />
galėjo būti skintas nuo vaismedžių su P 22 poskiepio <strong>ir</strong> ‘Kaunio’ veislės intarpais.<br />
2005 m. iš esmės gausiau derėjo vaismedžiai su B.9 <strong>ir</strong> 3-3-72 intarpais. Derlius su<br />
kitais intarpais nesiskyrė nuo kontrolės. Vaismedžiai su B.9 <strong>ir</strong> P 22 intarpais sąlygojo<br />
iš esmės mažesnį derlių 2006 <strong>ir</strong> 2008 m. Mažiausias ketverių metų suminis derlius<br />
gautas iš vaismedžių su P 22 poskiepio intarpu. Vaismedžiai su B.9 intarpu taip pat<br />
buvo mažiau derlingi negu kontroliniai. Vaismedžių su kitais intarpais suminis derlius<br />
iš esmės nesiskyrė nuo vaismedžių be intarpo derliaus.<br />
4 lentelė. Intarpo įtaka derėjimo indeksui, kg cm -2 kamieno skerspjūvio ploto<br />
Table 4. Effect of interstock on fertility index (kg cm -2 TCSA)<br />
Intarpas<br />
Suminis<br />
2005 m. 2006 m. 2007 m. 2008 m.<br />
Interstem<br />
Total<br />
B.396 (be intarpo) 0,55 0,45 0,10 0,76 1,87<br />
‘Summered’ 0,35 0,51 0,05 0,72 1,63<br />
‘Kaunis’ 0,80 0,29 0,18 0,75 2,02<br />
‘Lietuvos pepinas’ 0,69 0,41 0,12 0,90 2,12<br />
P.22 1,35 0,07 0,43 0,98 2,83<br />
B.9 1,42 0,24 0,22 0,87 2,74<br />
3-3-72 1,04 0,16 0,30 0,90 2,40<br />
KB109 0,37 0,41 0,11 0,75 1,64<br />
R 05<br />
/ LSD 05<br />
0,18 0,16 0,07 0,13 0,37<br />
Intarpas iš esmės nulėmė vaismedžių derėjimo indeksą arba vaismedžių produktyvumą.<br />
Visais metais, išskyrus 2006 m., iš esmės produktyviausi buvo vaismedžiai<br />
su P 22 intarpu. Per ketverius derėjimo metus nuo jų nesiskyrė tik vaismedžiai su B.9<br />
intarpu. Didesnį suminį derėjimo indeksą už kontrolinius vaismedžius taip pat turėjo<br />
medžiai su 3-3-72 poskiepio intarpu. Obelys su ‘Summered’ <strong>ir</strong> KB109 veislių intarpais<br />
buvo neproduktyviausios, nors esminių sk<strong>ir</strong>tumų nuo kontrolės nenustatyta.<br />
Aptarimas. Poskiepis turi esminės įtakos vaismedžio vegetatyviniam <strong>ir</strong> generatyviniam<br />
vystymuisi. Panašus, tačiau neidentiškas, vaismedžio atsakas sulaukiamas,<br />
kai poskiepis panaudojamas kaip intarpas. Trijų sk<strong>ir</strong>tingų genotipų sąveikos gali turėti<br />
specifinės įtakos augalo požymiams.<br />
Daugelyje šalių, anksčiau <strong>ir</strong> Lietuvoje, intarpų tyrimai atliekami skiepijant juos į<br />
sėklinį, vaismedžių augumo neribojantį poskiepį (Kviklys, 1983). Kaip intarpą pas<strong>ir</strong>inkus<br />
žemesnio augumo poskiepį, gaunami akivaizdūs augimo <strong>ir</strong> derėjimo sk<strong>ir</strong>tumai.
Italijoje M.27 poskiepio intarpas vaismedžių augumą mažino 80, o M.9 – 50 procentų<br />
(Di Vaio <strong>ir</strong> kt., 2009). Kai intarpai skiepijami į žemesnio augumo poskiepius, dažnai<br />
gaunami prieštaringi rezultatai. Belgijoje Vercamen (2004) atliktų tyrimų duomenimis,<br />
nykštukinio M.27 poskiepio intarpas sumažino vaismedžių augumą, palyginti su tiesiai<br />
į M.9 poskiepį akiuotais vaismedžiais, tačiau didesni sk<strong>ir</strong>tumai nuo ‘Jonagold’ veislės<br />
pastebėti tik penktaisiais augimo sode metais. Kita vertus, sk<strong>ir</strong>tumai nuo ‘Elstar’ veislės<br />
nustatyti jau nuo p<strong>ir</strong>mųjų augimo metų, o vaismedžiai su intarpais buvo mažesni net<br />
už tiesiai į M.27 poskiepį akiuotus.<br />
Atliktame bandyme nuo pat p<strong>ir</strong>mųjų metų vegetatyvinį vystymąsi labiausiai<br />
ribojo P 22 poskiepio intarpas, kuris priklauso nykštukinių poskiepių grupei <strong>ir</strong> buvo<br />
mažiausio augumo tarp į tyrimą įtrauktų poskiepių. Tai rodo, kad poskiepio įtaka<br />
vaismedžio augumui išlieka panaši, nepaisant to, ar vaismedis skiepijamas tiesiai į<br />
poskiepį ar poskiepis naudojamas kaip intarpas.<br />
Ankstesnių Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės instituto tyrimų rezultatai<br />
rodo, kad poskiepis 3-3-72 yra vienas geriausių (Kviklys, 1997; 1995). Jis ne tik labai<br />
sumažino vaismedžių augumą, bet <strong>ir</strong> didino derlių. Tačiau atliekant tą tyrimą intarpai<br />
buvo akiuoti į ‘Paprastojo antaninio’ sėklinį poskiepį. Akiuojant į žemaūgį B.396<br />
poskiepį, 3-3-72 intarpas taip pat mažino vaismedžio augimą, tačiau neturėjo esminės<br />
įtakos vaisių derliui. Tiesa, visi kaip intarpai pas<strong>ir</strong>inkti poskiepiai – P 22, 3-3-72 <strong>ir</strong><br />
B.9 – didino vaismedžių produktyvumą.<br />
Į tyrimą įtrauktos lietuviškos obelų veislės yra nedidelio augumo. Dažniausiai<br />
mažesnis augumas koreliuoja su didesniu produktyvumu, ankstesne derėjimo pradžia<br />
<strong>ir</strong> gausesniu derliumi. Iš visų t<strong>ir</strong>tų veislių tik ‘Lietuvos pepinas’ sumažino vaismedžių<br />
augumą, tačiau nei derliumi, nei produktyvumu, kaip <strong>ir</strong> kitos veislės, nesiskyrė nuo<br />
kontrolės. Slovėnijoje atliktų tyrimų duomenimis, vaismedžiai su ‘Summered’ veislės<br />
intarpu buvo net 20 % mažiau augūs <strong>ir</strong> net 50 % produktyvesni negu akiuoti tiesiai į<br />
M.9 poskiepį (Tonjko <strong>ir</strong> kt., 2004). Mūsų atliktame bandyme derinys – B.396 poskiepis,<br />
‘Summered’ veislės intarpas <strong>ir</strong> ‘Auksio’ veislė – neturėjo esminės įtakos derliui,<br />
augumui <strong>ir</strong> produktyvumui.<br />
Tyrimo pradžioje buvo iškelta hipotezė, kad koloninio tipo obelų intarpas gali<br />
turėti specifinės įtakos vaismedžių augumui, derėjimo pobūdžiui bei pumpurų tankiui.<br />
Deja, žemaūgis koloninio tipo selekcinis numeris KB109 kaip intarpas išsk<strong>ir</strong>tinėmis<br />
savybėmis nepasižymėjo. Pumpurų tankis gali būti vienas iš produktyvumo rodiklių,<br />
rodantis galimų žiedynų <strong>ir</strong> vaisių kiekį tokio paties ilgio ūglio dalyje. Didesnis pumpurų<br />
skaičius nustatytas ant vaismedžių su P 22 poskiepio intarpu ūglių.<br />
Išvados. 1. Poskiepių P 22, B.9 <strong>ir</strong> 3-3-72 bei veislės ‘Lietuvos pepinas’ intarpai<br />
mažina obelų su B.396 poskiepiu augumą.<br />
2. Vaismedžių su t<strong>ir</strong>tais intarpais suminis derlius nebuvo didesnis už be intarpo<br />
augintų vaismedžių derlių. P 22 <strong>ir</strong> B.9 intarpai iš esmės mažino derlių.<br />
3. T<strong>ir</strong>tos obelų veislės, kaip intarpai, neturėjo esminės įtakos vaismedžių derliui,<br />
augumui <strong>ir</strong> produktyvumui.<br />
Gauta 2009 03 03<br />
Parengta spausdinti 2009 03 23<br />
15
Literatūra<br />
1. Di Vaio C., C<strong>ir</strong>ill C., Buccheri M., Limongelli F. 2009. Effect of interstock (M.9<br />
and M.27) on vegetative growth and yield of apple trees (cv. ‘Annurca’). Scientia<br />
Horticulturae, 119(3): 270–274.<br />
2. Hossain S., Mizutani F., Nasrulhaq A. 2006. Influence of interstock grafting as<br />
a dwarfing component on peach trees development and fruit quality. Arab gulf<br />
journal of scientific research, 24(4): 183–187.<br />
3. Karp K. 1996. Influence of interstock on apple trees. Acta Horticulturae, 422:<br />
258–262.<br />
4. Kviklys A. 1983. Obelų su žemaūgiais intarpais tyrimas jauname sode.<br />
Sodininkystė <strong>ir</strong> daržininkystė, 1: 48–57.<br />
5. Kviklys D. 1997. Žemaūgių intarpų tyrimai obelų sode. Sodininkystė <strong>ir</strong> daržininkystė,<br />
16: 16–21.<br />
6. Palmer J. W., Gibbs H. M., Lupton G. Is There A Future For Interstem Apple<br />
Trees In New Zealand http://www.hortnet.co.nz/publications/science/intstem.<br />
htm<br />
7. Reighard G., Quellete D., Brock K. 2007. Survival, growth and yield of ‘Carogem’<br />
peach on an interstem and two dwarfing rootstocks. Acta Horticulturae, 732:<br />
303–306.<br />
8. Robinson T. L., Fazio G., Aldwinckle H. S., Hoying S. A., Russo N. 2006. Field<br />
performance of Geneva® apple rootstocks in the Eastern USA. Sodininkystė <strong>ir</strong><br />
daržininkystė, 25(3): 181–191.<br />
9. Robinson T. L., Moreno Sánchez M. Á., Webster A. D., Hoying S. A. 2004.<br />
Performance of elite Cornell Geneva apple rootstocks in long-term orchard trials<br />
on growers farms. Acta Horticulturae, 658(1): 221–229.<br />
10. Rozpara E., Grzyb Z. S. 2004. Frutana – a new interstock for sweet cherry trees.<br />
Acta Horticulturae, 658(1): 247–250.<br />
11. Sugar D., Mielke E. A. 2004. Early performance of pear cultivars on various<br />
Old Home x Farmingdale (OHxF) interstem-rootstock combinations. Acta<br />
Horticulturae, 658(1): 293–300.<br />
12. Tojnko S., Cmelik Z., Zadravec P. 2004. Influence of interstock on growth and<br />
cropping of ‘Red Elstar’ apple. Acta Horticulturae, 658(1): 303–306.<br />
13. Vercammen J. 2004. Search for a more dwarfing rootstock for apple. Acta<br />
Horticulturae, 658(1): 313–318.<br />
14. Wertheim S. J. 1998. Rootstock guide: Apple, pear, cherry, European plum. Fruit<br />
Research Station, Wilhelminadorp, The Netherlands.<br />
15. Квиклис Д. 1995. Изучение промежуточных подвоев для яблони.<br />
Современные проблемы садоводства. Самохваловичи.<br />
16
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. SCIENTIFIC ARTICLES. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Growth and yield of interstem apple trees<br />
D. Kviklys<br />
Summary<br />
Apple interstem trial was conducted at the Lithuanian Institute of Horticulture in 2002–<br />
2008. Rootstocks P 22, B.9, 3-3-72 and apple cultivars ‘Summered’, ‘Kaunis’, ‘Lietuvos pepinas’<br />
columnar apple KB109 were budded on B.396 rootstock. All tested rootstocks significantly<br />
reduced tree vigour. No one of tested interstems had positive effect on total yield per tree, while<br />
P 22 and B.9 interstems significantly reduced it. All apple cultivars had no effect on tree fertility<br />
index and vegetative development. Highest fertility index was established for trees with P 22,<br />
B.9 and 3-3-72 interstems.<br />
Key words: apple, rootstock, interstock, vegetative and generative development.<br />
17
LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽININKYSTĖS INSTITUTO IR<br />
LIETUVOS ŽEMĖS ŪKIO UNIVERSITETO MOKSLO DARBAI.<br />
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
‘Rubin’ veislės obelų su žemaūgiu P 60 poskiepiu<br />
formavimo laikas <strong>ir</strong> būdai<br />
Nobertas Uselis, Gintarė Šabajevienė, Nomeda Kviklienė<br />
Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institutas, Kauno g. 30, LT-54333, Babtai,<br />
Kauno r., el. paštas n.uselis@lsdi.lt<br />
Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institute 2004–2006 m. buvo atlikti vaismedžių<br />
formavimo būdų tyrimai. Bandomasis ‘Rubin’ veislės obelų su žemaūgiu P 60 poskiepiu sodas<br />
įveistas 3 × 1,3 m atstumais (2 564 vnt. ha -1 ) 2002 m. pavasarį. T<strong>ir</strong>ta metūglių trumpinimo,<br />
įlaužimo, atlenkimo, ūglių pinc<strong>ir</strong>avimo, vaismedžių purškimo du kartus po 1,25 kg ha -1<br />
Regaliu <strong>ir</strong> vasaros genėjimo įtaka vaismedžių augumui, derlingumui, produktyvumui <strong>ir</strong> vaisių<br />
kokybei. Nustatyta, kad kompleksinis jaunų pradedančių derėti ‘Rubin’ veislės vaismedžių<br />
su žemaūgiu P 60 poskiepiu formavimo būdas, kai metūgliai trumpinami balandžio, ūgliai<br />
pinc<strong>ir</strong>uojami gegužės <strong>ir</strong> genimi rugpjūčio mėnesiais, efektyviai veikia vaismedžių augumą<br />
<strong>ir</strong> didina produktyvumą. Iš esmės vaismedžių augumą pagal bendrą <strong>ir</strong> vidutinį metūglių ilgį<br />
stipriausiai mažina purškimas augimo reguliatoriumi Regaliu (norma – 2,5 kg ha -1 ) du kartus.<br />
‘Rubin’ veislės vaismedžių purškimas Regaliu turi tendenciją didinti vaisių derlių, bet iš esmės<br />
mažina vidutinę vaisiaus masę <strong>ir</strong> blogina rūšingumą pagal vaisių skersmenį.<br />
Reikšminiai žodžiai: augimo reguliatoriai, augumas, formavimo būdai, derlius, obelys,<br />
produktyvumas, P 60 poskiepis.<br />
Įvadas. Pastarųjų metų moksliniai tyrimai <strong>ir</strong> gamybinė pat<strong>ir</strong>tis parodė, kad<br />
Lietuvoje daugelio veislių obelis galima auginti su žemaūgiais B.396, P 60 <strong>ir</strong> žemai<br />
akiuotais M.9 poskiepiais, kai jos sodinamos 4–3,5 × 1,25–0,75 m atstumais <strong>ir</strong> formuojami<br />
įva<strong>ir</strong>ių modifikacijų verpstės formos vainikai (Uselis, 2008). Tačiau toliau<br />
intensyvinant verslinę sodininkystę, kyla <strong>ir</strong> naujų problemų: būtina valdyti žemaūgių<br />
vaismedžių augumą <strong>ir</strong> derėjimą, ypač po ne derliaus metų (šalnos, per gausus praėjusių<br />
metų derlius <strong>ir</strong> t. t.), <strong>ir</strong> optimizuoti vaisių kokybę. Intensyviuose soduose būtina išt<strong>ir</strong>ti<br />
<strong>ir</strong> pritaikyti įva<strong>ir</strong>ias vaismedžių augimą <strong>ir</strong> derėjimą reguliuojančias priemones.<br />
Siekiant palaikyti pusiausvyrą tarp augimo <strong>ir</strong> derėjimo, visame pasaulyje ieškoma<br />
cheminių preparatų, padedančių kontroliuoti ūglių augimą. Pastaruoju metu labai daug<br />
dėmesio sk<strong>ir</strong>iama BASF f<strong>ir</strong>mos preparatui. Jo veiklioji medžiaga yra kalcio proheksadionas,<br />
Europoje jis užregistruotas kaip Regalis. Šio preparato tyrimai plačiai atliekami<br />
daugelyje Europos šalių – Italijoje, Vokietijoje, Prancūzijoje, Olandijoje, Lenkijoje <strong>ir</strong> kt.<br />
Apipurškus obelis Regalio t<strong>ir</strong>palu, sumažėja bendras ūglių ilgis (Basak, Krzewinska,<br />
2006; Rademacher <strong>ir</strong> kt., 2006), vaismedžių vainikai tampa kompaktiškesni, juose<br />
19
geresnė šviesos penetracija <strong>ir</strong> oro c<strong>ir</strong>kuliacija. Sumažėja žiemos genėjimų darbo sąnaudos,<br />
o vasaros genėjimų galima visai atsisakyti. Dėl silpnesnio vaismedžių augumo<br />
padidėja augalų apsaugos priemonių efektyvumas.<br />
Kalcio proheksadiono greitas metabolizmas yra vienas iš šio preparato privalumų<br />
(Asin <strong>ir</strong> kt., 2007). Augaluose jis suyra per porą savaičių, o d<strong>ir</strong>voje – per septynias<br />
dienas. Šis produktas yra nekenksmingas aplinkai <strong>ir</strong> vartotojams (Rademacher, Kober,<br />
2003).<br />
Tyrinėjant vaismedžių antžeminės dalies biologiją, pastebėta, kad juo daugiau šaka<br />
pasv<strong>ir</strong>usi, tuo silpniau ji auga bei gausiau dera. Formuojant verpstės formos vainikus,<br />
dėl augimo silpninimo <strong>ir</strong> derėjimo skatinimo vertikaliai augantys ūgliai atlenkiami<br />
horizontaliai (Forshey, 1992; Armolaitis, 1993; Mika, Krawiec, 1998).<br />
Darbo tikslas – išt<strong>ir</strong>ti <strong>ir</strong> įvertinti ‘Rubin’ veislės obelų su žemaūgiu P 60 poskiepiu<br />
formavimo laiko <strong>ir</strong> būdų įtaką vaismedžių augumui, produktyvumui <strong>ir</strong> vaisių kokybei<br />
jauname sode.<br />
Tyrimo objektas, metodai <strong>ir</strong> sąlygos. Tyrimai atlikti Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong><br />
daržininkystės institute 2004–2006 m. Bandomasis ‘Rubin’ veislės obelų su žemaūgiu<br />
P 60 poskiepiu sodas įveistas sodinant nešakotus vienamečius sodinukus 2002 m.<br />
pavasarį. Vaismedžiai pasodinti 3 × 1,3 m atstumais (2 564 vnt. ha -1 ). Iki bandymo<br />
įrengimo p<strong>ir</strong>maisiais <strong>ir</strong> antraisiais vaismedžių augimo sode metais apatinio vainiko<br />
šakos buvo atlenktos į horizontalią padėtį, o per stipriai į v<strong>ir</strong>šų augančios nereikalingos<br />
– pašalintos. T<strong>ir</strong>ta formavimo būdų <strong>ir</strong> laiko įtaka vaismedžių augumui, derlingumui,<br />
produktyvumui <strong>ir</strong> vaisių kokybei. Tyrimų schema: 1. Vaismedžiai negenėti; 2. Metūgliai<br />
trumpinti balandžio, ūgliai pinc<strong>ir</strong>uoti gegužės, genėti rugpjūčio mėnesiais; 3. Metūgliai<br />
trumpinti balandžio, genėti rugpjūčio mėnesiais; 4. Ūgliai pinc<strong>ir</strong>uoti gegužės, genėti<br />
rugpjūčio mėnesiais; 5. Ūgliai genėti rugpjūčio mėnesį; 6. Metūgliai įlaužti balandžio,<br />
ūgliai genėti rugpjūčio mėnesiais; 7. Metūgliai lenkti balandžio, ūgliai genėti rugpjūčio<br />
mėnesiais; 8. Vaismedžiai purkšti Regaliu po 1,25 kg ha -1 p<strong>ir</strong>mą kartą obelims baigiant<br />
žydėti, antrą – po 30 dienų <strong>ir</strong> negenėti. 9. Vaismedžiai purkšti Regaliu po 1,25 kg ha -1<br />
p<strong>ir</strong>mą kartą obelims baigiant žydėti, antrą – po 30 dienų, rugpjūčio mėnesį išgenėti.<br />
Įvertintas vaismedžių augumas, suskaičiuojant metūglius (vnt.), apskaičiuojant<br />
bendrą vaismedžio metūglių ilgį (m vaism. -1 ), vidutinį metūglių ilgį (cm) <strong>ir</strong> kamieno<br />
skerspjūvio plotą (cm 2 ). Apskaičiuotas vaismedžių produktyvumas (kg cm -2 ), derlius<br />
(t ha -1 ), vidutinė vaisiaus masė (g) <strong>ir</strong> rūšingumas pagal vaisių skersmenį (%).<br />
Rezultatai. Vaismedžių augumas <strong>ir</strong> produktyvumas. Vaismedžių augumo<br />
apskaitos parodė, kad vaismedžių formavimo būdai <strong>ir</strong> laikas sk<strong>ir</strong>tingai veikia jų<br />
augumą. Nustatyta, kad vaismedžiai išaugino iš esmės mažiausiai metūglių, kai ūgliai<br />
buvo pinc<strong>ir</strong>uoti gegužės mėnesį <strong>ir</strong> genėti arba tik genėti rugpjūčio mėnesį, palyginti su<br />
vaismedžiais, kuriems netaikyti šie formavimo būdai. Taikant kitus formavimo būdus,<br />
metūglių skaičius buvo taip pat mažesnis, nors nuo kontrolinių vaismedžių iš esmės<br />
nesiskyrė (1 lentelė). Pasibaigus vegetacijai, negenėtų vaismedžių bendras metūglių<br />
ilgis buvo didžiausias. Bet kuris vainikų formavimo būdas turėjo tendenciją mažinti<br />
bendrą vaismedžių metūglių ilgį, o Regaliu nupurkštų vaismedžių bendras metūglių<br />
ilgis buvo iš esmės mažiausias (1 lentelė). Regaliu nupurkšti vaismedžiai išaugino <strong>ir</strong><br />
iš esmės trumpesnius ūglius negu negenėti arba genėti tik rugpjūčio mėnesį.<br />
20
1 lentelė. Vaismedžių formavimo būdų įtaka ‘Rubin’ veislės obelų su P 60 poskiepiais<br />
augumui<br />
Table 1. The influence of fruit tree training methods on the growth vigour of apple tree<br />
cultivar ‘Rubin’ on rootstock P 60<br />
Formavimo būdas<br />
Training method<br />
Metūglių<br />
skaičius, vnt.<br />
vaism. -1<br />
Annual shoot<br />
number (unt.<br />
fruit tree -1 )<br />
Babtai, 2004–2006 m.<br />
Vidutinis<br />
metūglio<br />
ilgis<br />
Average<br />
annual shoot<br />
length, cm<br />
Metūglių<br />
ilgis, m<br />
vaism. -1<br />
Annual shoot<br />
length<br />
(m fruit tree -1 )<br />
71,4 20,1 30,8<br />
Negenėta<br />
Not pruned<br />
Trumpinta balandžio mėn., pinc<strong>ir</strong>uota gegužės 69,0 16,9 27,4<br />
mėn., genėta rugpjūčio mėn.<br />
Shortened in April, pinched off in May, pruned in<br />
August<br />
Trumpinta balandžio mėn., genėta rugpjūčio mėn. 64,5 19,1 32,3<br />
Shortened in April, pruned in August<br />
Pinc<strong>ir</strong>uota gegužės mėn., genėta rugpjūčio mėn. 55,4 15,1 29,6<br />
Pinched off in May, pruned in August<br />
Genėta rugpjūčio mėn. Pruned in August 51,4 15,3 32,6<br />
Įlaužta balandžio, genėta rugpjūčio mėn.<br />
66,8 18,0 <strong>28</strong>,4<br />
Broken in April, pruned in August<br />
Lenkta balandžio, genėta rugpjūčio mėn.<br />
60,3 17,1 30,4<br />
Bent in April, pruned in August<br />
Purkšta Regaliu gegužės mėn., negenėta<br />
65,1 14,8 24,4<br />
Sprayed with Regal in May, not pruned<br />
Purkšta Regaliu gegužės mėn., genėta rugpjūčio<br />
61,2 12,9 22,1<br />
mėn.<br />
Sprayed with Regal in May, pruned in August<br />
R 05<br />
/ LSD 05<br />
14,45 5,08 6,23<br />
Vaismedžių augumą netiesiogiai rodo vasarą genėtų ūglių ilgis <strong>ir</strong> masė. Regaliu<br />
purkštų vaismedžių ūglių, genėtų rugpjūčio mėnesį, ilgis buvo mažiausias. Kiek didesnis<br />
nugenėtų ūglių ilgis buvo tuo atveju, kai vaismedžių metūgliai pavasarį buvo<br />
trumpinti, gegužės mėnesį pinc<strong>ir</strong>uoti, o vasarą genėti. Pritaikius visus kitus vaismedžių<br />
formavimo būdus, rugpjūčio mėnesį genėtų ūglių ilgis buvo iš esmės didesnis negu<br />
Regaliu purkštų vaismedžių (2 lentelė).<br />
Regaliu purkštų vaismedžių arba vaismedžių, kurių metūgliai buvo trumpinti <strong>ir</strong><br />
ūgliai pinc<strong>ir</strong>uoti pavasarį, nugenėtų ūglių masė buvo mažiausia. Taikant kitus vaismedžių<br />
formavimo būdus, vasarą nugenėtų ūglių masė buvo didesnė, o tų vaismedžių,<br />
kurių šakos pavasarį lentos į horizontalią padėtį <strong>ir</strong> genėtos rugpjūčio mėnesį arba tik<br />
genėtos rugpjūčio mėnesį, nugenėtų ūglių masė buvo iš esmės didesnė (2 lentelė).<br />
21
2 lentelė. Vaismedžių formavimo būdų įtaka ‘Rubin’ veislės obelų su P 60 poskiepiais<br />
nugenėtų ūglių ilgiui <strong>ir</strong> masei<br />
Table 2. The influence of fruit tree training methods on the length and weight of pruned<br />
shoots of apple tree cultivar ‘Rubin’ on rootstock P 60<br />
Formavimo būdas<br />
Training method<br />
Nugenėtų ūglių ilgis,<br />
m vaism. -1<br />
Length of pruned shoots<br />
(m fruit tree -1 )<br />
Babtai, 2003–2004 m.<br />
Nugenėtų ūglių masė,<br />
kg vaism. -1<br />
Weight of pruned shoots<br />
(kg fruit tree -1 )<br />
Negenėta<br />
0 0<br />
Not pruned<br />
Trumpinta balandžio mėn., pinc<strong>ir</strong>uota<br />
1,76 0,10<br />
gegužės mėn., genėta rugpjūčio mėn.<br />
Shortened in April, pinched off in May,<br />
pruned in August<br />
Trumpinta balandžio mėn., genėta rugpjūčio<br />
2,33 0,14<br />
mėn.<br />
Shortened in April, pruned in August<br />
Pinc<strong>ir</strong>uota gegužės mėn., genėta rugpjūčio<br />
2,60 0,14<br />
mėn.<br />
Pinched off in May, pruned in August<br />
Genėta rugpjūčio mėn.<br />
2,50 0,16<br />
Pruned in August<br />
Įlaužta balandžio, genėta rugpjūčio mėn.<br />
2,51 0,15<br />
Broken in April, pruned in August<br />
Lenkta balandžio, genėta rugpjūčio mėn.<br />
2,97 0,18<br />
Bent in April, pruned in August<br />
Purkšta Regaliu gegužės mėn., negenėta<br />
0 0<br />
Sprayed with Regal in May, not pruned<br />
Purkšta Regaliu gegužės mėn., genėta<br />
1,11 0,10<br />
rugpjūčio mėn.<br />
Sprayed with Regal in May, pruned in August<br />
R 05<br />
/ LSD 05<br />
0,776 0,06<br />
Nors didžiausias pagal kamieno skerspjūvio plotą buvo negenėtų vaismedžių<br />
augumas, tačiau įva<strong>ir</strong>ūs formavimo būdai jų augumo pagal kamieno skerspjūvio plotą<br />
iš esmės nesumažino (3 lentelė).<br />
Vaismedžių produktyvumas apima jų augumą <strong>ir</strong> derlingumą. Bandymo rezultatai<br />
parodė, kad produktyviausi yra Regaliu nupurkšti <strong>ir</strong> vasarą negenėti vaismedžiai<br />
arba vaismedžiai, kurių metūgliai sutrumpinti balandžio, ūgliai pinc<strong>ir</strong>uoti gegužės <strong>ir</strong><br />
genėti rugpjūčio mėnesiais (3 lentelė). Pritaikius kitus formavimo būdus, vaismedžių<br />
produktyvumas buvo mažesnis, o vaismedžių šakas palenkus į horizontalią padėtį<br />
arba lenkiant įlaužus <strong>ir</strong> rugpjūčio mėnesį nugenėjus arba tik nugenėjus, vaismedžių<br />
produktyvumas sumažėjo iš esmės.<br />
22
3 lentelė. ‘Rubin’ vaismedžių su P 60 poskiepiais augumas <strong>ir</strong> produktyvumas<br />
Table 3. The growth vigour and productivity of apple tree cultivar ‘Rubin’ on rootstock<br />
P 60<br />
Formavimo būdas<br />
Training method<br />
Negenėta<br />
Not pruned<br />
Trumpinta balandžio mėn., pinc<strong>ir</strong>uota gegužės<br />
mėn., genėta rugpjūčio mėn.<br />
Shortened in April, pinched off in May, pruned in<br />
August<br />
Trumpinta balandžio mėn., genėta rugpjūčio mėn.<br />
Shortened in April, pruned in August<br />
Pinc<strong>ir</strong>uota gegužės mėn., genėta rugpjūčio mėn.<br />
Pinched off in May, pruned in August<br />
Genėta rugpjūčio mėn.<br />
Pruned in August<br />
Įlaužta balandžio, genėta rugpjūčio mėn.<br />
Broken in April, pruned in August<br />
Lenkta balandžio, genėta rugpjūčio mėn.<br />
Bent in April, pruned in August<br />
Purkšta Regaliu gegužės mėn., negenėta<br />
Sprayed with Regal in May, not pruned<br />
Purkšta Regaliu gegužės mėn., genėta rugpjūčio<br />
mėn.<br />
Sprayed with Regal in May, pruned in August<br />
Babtai, 2005–2006 m.<br />
Kamieno Vaismedžių<br />
skerspjūvio plotas produktyvumas<br />
Trunk crosscut area, Fruit tree productivity,<br />
cm 2<br />
kg cm -2<br />
21,96 0,38<br />
20,09 0,42<br />
19,07 0,38<br />
21,24 0,37<br />
20,34 0,32<br />
19,70 0,36<br />
20,15 0,31<br />
18,27 0,49<br />
20,20 0,37<br />
R 05<br />
/ LSD 05<br />
4,59 0,125<br />
Derlius <strong>ir</strong> vaisių kokybė. Sodininkystėje vienas svarbiausių rodiklių<br />
yra vaisių derlius iš ploto vieneto. Nustatyta, kad derlingiausi buvo Regaliu<br />
nupurkšti, bet vasarą negenėti vaismedžiai. Daugumos kitų vaismedžių formavimo<br />
būdų taikymas ar visiškas jų netaikymas ‘Rubin’ veislės vaismedžių<br />
su P 60 poskiepiu derlingumo beveik neveikė. Tačiau mažiausią derlių išaugino<br />
tik rugpjūčio mėnesį genėti vaismedžiai <strong>ir</strong> vaismedžiai, kurių šakos lenktos<br />
balandžio <strong>ir</strong> genėtos rugpjūčio mėnesiais. Pastarieji vaismedžiai derėjo<br />
iš esmės prasčiau negu Regaliu nupurkšti <strong>ir</strong> negenėti vaismedžiai (4 lentelė).<br />
23
4 lentelė. ‘Rubin’ veislės obelų su P 60 poskiepiais derlius <strong>ir</strong> vidutinė vaisiaus<br />
masė<br />
Table 4. Yield and average fruit weight of apple tree cultivar ‘Rubin’ on rootstock P 60<br />
Babtai, 2005–2006 m.<br />
Formavimo būdas<br />
Training method<br />
Vidutinis derlius<br />
Average yield, t ha -1<br />
Vidutinė vaisiaus masė<br />
Average fruit weight, g<br />
Negenėta<br />
21,7 202<br />
Not pruned<br />
Trumpinta balandžio mėn., pinc<strong>ir</strong>uota gegužės<br />
21,7 199<br />
mėn., genėta rugpjūčio mėn.<br />
Shortened in April, pinched off in May, pruned in<br />
August<br />
Trumpinta balandžio mėn., genėta rugpjūčio<br />
18,8 189<br />
mėn.<br />
Shortened in April, pruned in August<br />
Pinc<strong>ir</strong>uota gegužės mėn., genėta rugpjūčio mėn. 20,0 212<br />
Pinched off in May, pruned in August<br />
Genėta rugpjūčio mėn.<br />
17,0 208<br />
Pruned in August<br />
Įlaužta balandžio, genėta rugpjūčio mėn.<br />
18,0 207<br />
Broken in April, pruned in August<br />
Lenkta balandžio, genėta rugpjūčio mėn.<br />
16,0 197<br />
Bent in April, pruned in August<br />
Purkšta Regaliu gegužės mėn., negenėta<br />
22,8 183<br />
Sprayed with Regal in May, not pruned<br />
Purkšta Regaliu gegužės mėn., genėta rugpjūčio<br />
19,3 164<br />
mėn.<br />
Sprayed with Regal in May, pruned in August<br />
R 05<br />
/ LSD 05<br />
6,12 19,9<br />
‘Rubin’ veislės vaismedžiai išaugina labai didelius <strong>ir</strong> geros kokybės vaisius, kurių<br />
vidutinė masė beveik nepriklausė nuo daugumos vaismedžių formavimo būdų, tačiau<br />
vaismedžių augumą stabdant Regaliu vidutinė vaisiaus masė taip pat iš esmės sumažėjo.<br />
Ypač tai pastebima, kai vaismedžiai ne tik nupurkšti Regaliu, bet <strong>ir</strong> rugpjūčio<br />
mėnesį išgenėti (4 lentelė). Analogiški rezultatai gauti nagrinėjant obuolių rūšingumą<br />
pagal skersmenį. Pastebėta, kad vidutiniškai pusę derliaus sudarė dideli, 75–84 mm<br />
skersmens, vaisiai, nesvarbu koks buvo vainikų formavimo būdas. Regaliu purkšti vaismedžiai<br />
išsiskyrė tuo, kad išaugino du arba tris kartus daugiau mažesnių (60–74 mm)<br />
<strong>ir</strong> daug mažiau labai didelių (85–95 mm) vaisių, negu taikant kitus formavimo būdus<br />
arba jų visai neformuojant (5 lentelė).<br />
24
5 lentelė. ‘Rubin’ veislės obuolių rūšingumas pagal skersmenį, %<br />
Table 5. Quality of apple tree cultivar ‘Rubin’ according to diameter (%)<br />
Babtai, 2005–2006 m.<br />
Formavimo būdas<br />
Training method<br />
Negenėta<br />
Not pruned<br />
Trumpinta balandžio mėn., pinc<strong>ir</strong>uota gegužės mėn.,<br />
genėta rugpjūčio mėn.<br />
Shortened in April, pinched off in May, pruned in August<br />
Trumpinta balandžio mėn., genėta rugpjūčio mėn.<br />
Shortened in April, pruned in August<br />
Pinc<strong>ir</strong>uota gegužės mėn., genėta rugpjūčio mėn.<br />
Pinched off in May, pruned in August<br />
Genėta rugpjūčio mėn.<br />
Pruned in August<br />
Įlaužta balandžio, genėta rugpjūčio mėn.<br />
Broken in April, pruned in August<br />
Lenkta balandžio, genėta rugpjūčio mėn.<br />
Bent in April, pruned in August<br />
Purkšta Regaliu gegužės mėn., negenėta<br />
Sprayed with Regal in May, not pruned<br />
Purkšta Regaliu gegužės mėn., genėta rugpjūčio mėn.<br />
Sprayed with Regal in May, pruned in August<br />
Vaisių skersmuo<br />
Fruit diameter<br />
60–74 mm 75–84 mm 85–95 mm<br />
16,2 51,4 32,4<br />
17,2 54,4 <strong>28</strong>,4<br />
10,4 64,6 25,0<br />
7,2 57,1 35,7<br />
4,2 53,0 42,8<br />
11,5 48,5 40,0<br />
9,4 56,7 33,9<br />
31,9 55,5 12,6<br />
42,4 53,0 4,6<br />
Aptarimas. Tyrimai parodė, kad ieškant efektyvių vaismedžių augimo <strong>ir</strong> derėjimo<br />
pusiausvyrą palaikančių priemonių nebeužtenka šakas ar ūglius palenkti į horizontalią<br />
padėtį – būtina naudoti veiksmingesnes priemones. Nustatyta, kad gana efektyvus<br />
vaismedžių augimą reguliuojantis <strong>ir</strong> produktyvumą didinantis būdas yra kompleksinis<br />
vainiko formavimas, kai metūgliai trumpinami balandžio, ūgliai pinc<strong>ir</strong>uojami gegužės<br />
<strong>ir</strong> genimi rugpjūčio mėnesiais. Tačiau šių vaismedžių formavimo būdų taikymas turi<br />
trūkumą, nes reikalauja daug rankų darbo, kuris yra gana brangus. Prižiūrint jaunus,<br />
pradedančius derėti žemaūgius ‘Rubin’ veislės vaismedžius pastebėta, kad kasmetinis<br />
metūglių lenkimas į horizontalią padėtį v<strong>ir</strong>vutėmis ar juos įlaužiant (taip atlenkiama<br />
greičiau <strong>ir</strong> pigiau negu naudojant v<strong>ir</strong>vutes) iš esmės nepaveikė nei vaismedžių augumo,<br />
nei produktyvumo. Vien vaismedžių genėjimas rugpjūčio mėnesį taip pat nedavė<br />
akivaizdžių teigiamų rezultatų. Iš esmės stipriausiai vaismedžių augumą pagal bendrą<br />
<strong>ir</strong> vidutinį metūglių ilgį mažino purškimas augimo reguliatoriumi Regaliu. Nors<br />
genėjimas rugpjūčio mėnesį arba metūglių lenkimas pavasarį <strong>ir</strong> genėjimas rugpjūčio<br />
mėnesį padeda išauginti kompaktiškus, stipriai augančios ‘Rubin’ veislės vaismedžius,<br />
tačiau šis būdas turi tendenciją mažinti vaisių derlių. Ypač tai pastebima lyginant su<br />
vaismedžiais, kurie du kartus nupurkšti Regaliu <strong>ir</strong> vasarą negenėti. Regaliu nupurkšti<br />
<strong>ir</strong> negenėti vaismedžiai derėjo gausiausiai. Vadinasi, vaismedžių augimą <strong>ir</strong> derėjimą<br />
25
optimizuojant Realiu, galima visiškai atsisakyti net <strong>ir</strong> tokios stipriai augančios veislės<br />
kaip ‘Rubin’ vaismedžių genėjimo vasarą. Tai ypač aktualu pastaraisiais metais, kai<br />
obelų soduose plinta degligė. Negenint vaismedžių intensyvios vegetacijos metu, ši<br />
liga mažiau plistų. Tai nurodo <strong>ir</strong> kiti autoriai (Buban <strong>ir</strong> kt., 2004; Rademacher, 2004;<br />
Spinelli <strong>ir</strong> kt., 2007). Be to, atsisakius vaismedžių genėjimo vasarą, darbininkai gali<br />
retinti užuomazgas <strong>ir</strong> taip pagerinti vaisių kokybę. Nustatyta, kad vaismedžių purškimas<br />
Regaliu mažina vaisius. Ši faktą visiškai ar iš dalies patv<strong>ir</strong>tina <strong>ir</strong> kiti tyrėjai (Ram<strong>ir</strong>ez<br />
<strong>ir</strong> kt., 2006; Zadravec <strong>ir</strong> kt., 2008). Yra nuorodų, kad, vaismedžius nupurškus Regaliu,<br />
vaisių kokybę būtina pagerinti retinant užuomazgas (Basak, Krzewinska, 2006).<br />
Be to, šie tyrimai patv<strong>ir</strong>tino seną tiesą: kuo jauni vaismedžiai mažiau genimi, tuo<br />
greičiau <strong>ir</strong> gausiau pradeda derėti. Ruošiant sodą šiam bandymui, p<strong>ir</strong>muosius dvejus<br />
metus buvo formuoti laibosios verpstės formos vaismedžių vainikai (sodas įveistas<br />
sodinant vienamečius nešakotus sodinukus pavasarį). Stipraus augumo ‘Rubin’ veislės<br />
vaismedžių su žemaūgiu P 60 poskiepiu formavimo būdų tyrimai trečiaisiais–šeštaisiais<br />
augimo sode metais parodė, kad <strong>ir</strong> jauni neformuoti kontroliniai vaismedžiai gausiai<br />
derėjo <strong>ir</strong> vedė geros kokybės vaisius. Tačiau po ketverių tyrimo metų akivaizdžiai<br />
paaiškėjo, kad trečiaisiais–šeštaisiais metais neformuoti kontroliniai stipriai augančios<br />
veislės vaismedžiai išaugo per dideli, šakos ištįso <strong>ir</strong> persidengė su gretimų vaismedžių<br />
šakomis ar išlinko į tarpueilius, sutriko jų pavaldumas lyginant su liemeniu ar kitomis<br />
šakomis. Net <strong>ir</strong> vaismedžių augimą stabdant Regaliu, bet negenint, vainikai nebūna<br />
kompaktiški, išauga daug su liemeniu konkuruojančių šakų. Šiuos <strong>ir</strong> kontrolinius,<br />
tyrimų metu neformuotus, vaismedžius baigus bandymą teko drastiškai išgenėti, dėl<br />
to sumažėjo tolesnių metų derlius. Reguliariai formuotų jaunų vaismedžių vainikai<br />
buvo kompaktiški, laibos verpstės formos. Baigus bandymą jie buvo genimi saikingai<br />
<strong>ir</strong> derėjo kasmet. Ypač gražūs, kompaktiški vainikai buvo tų vaismedžių, kurių metūgliai<br />
trumpinti balandžio, ūgliai pinc<strong>ir</strong>uoti gegužės <strong>ir</strong> genėti rugpjūčio mėnesiais, <strong>ir</strong><br />
Regaliu nupurkštų bei rugpjūčio mėnesį išgenėtų vaismedžių. Vadinasi, jauname sode<br />
pradedančius derėti vaismedžius būtina formuoti taip, kad jie kuo greičiau išaugintų<br />
gausų geros kokybės vaisių derlių <strong>ir</strong> toliau gausiai <strong>ir</strong> reguliariai derėtų.<br />
Išvados. 1. Kompleksinis jaunų, pradedančių derėti ‘Rubin’ veislės vaismedžių<br />
su žemaūgiu P 60 poskiepiu vaismedžių formavimo būdas, kai metūgliai trumpinami<br />
balandžio, ūgliai pinc<strong>ir</strong>uojami gegužės <strong>ir</strong> genimi rugpjūčio mėnesiais, efektyviai veikia<br />
vaismedžių augumą <strong>ir</strong> didina produktyvumą.<br />
2. Iš esmės vaismedžių augumą pagal bendrą <strong>ir</strong> vidutinį metūglių ilgį stipriausiai<br />
mažina purškimas augimo reguliatoriumi Regaliu (norma – 2,5 kg ha -1 ) du kartus.<br />
3. ‘Rubin’ veislės vaismedžių purškimas Regaliu turi tendenciją didinti vaisių<br />
derlių, bet iš esmės mažina vidutinę vaisiaus masę <strong>ir</strong> blogina rūšingumą pagal vaisių<br />
skersmenį.<br />
Gauta 2009 02 27<br />
Parengta spausdinti 2009 03 18<br />
26
Literatūra<br />
1. Armolaitis E. 1993. Vaismedžių genėjimas <strong>ir</strong> perskiepijimas. Kaunas.<br />
2. Asin L., Alegre S., Montserrat R. 2007. Effect of paclobutrazol, prohexadione-<br />
Ca, deficit <strong>ir</strong>rigation, summer pruning and root pruning on shoot growth, yield,<br />
and return bloom, in a ‘Blanquilla’ pear orchard. Scientia Horticulturae, 113(2):<br />
142–148.<br />
3. Basak A., Krzewinska D. 2006. Effect of prohexadione-Ca (Regalis®) on<br />
the effectiveness of naa and ba used for fruitlet thinning in apple trees. Acta<br />
Horticulturae, 727: 139–144.<br />
4. Buban T., Földes L., Fekete Z., Rademacher W. 2004. Effectiveness of the resistance<br />
inducer prohexadione CA against f<strong>ir</strong>eblight in shoots of apple trees inoculated<br />
with Erwinia amylovora. EPPO/OEPP Bulletin, 34(3): 369–376.<br />
5. Costa G., Andreotti C., Spinelli F., Rademacher W. 2006. Prohexadione-ca: more<br />
than a growth regulator for pome fruit trees. Acta Horticulturae, 727: 107–116.<br />
6. Forshey C. G., Elfoving D. C., Stebins R. L. 1992. Training and pruning apple<br />
and pear trees. Michigan.<br />
7. Mika A., Krawiec A. 1998. Wyniki ograniczonego cięcia drzew po posadzeniu.<br />
XXXVII Ogolnopolska naukowa konferencija sadownicza. Skierniewice,<br />
83–87.<br />
8. Rademacher W., Kober R. 2003. Efficient use of prohexadione-Ca in pome fruits.<br />
European Journal of Horticultural. Science, 68: 101–107.<br />
9. Rademacher W. 2004. Prohexadione-Ca induces resistance to f<strong>ir</strong>eblight and other<br />
diseases. EPPO/OEPP Bulletin, 34(3): 383–388.<br />
10. Rademacher W., Spinelli F., Costa G. 2006. Prohexadione-ca: modes of action<br />
of a multifunctional plant bioregulator for fruit trees. Acta Horticulturae, 727:<br />
97–106.<br />
11. Ram<strong>ir</strong>ez H., Alonso S., Benavides A. 2006. Prohexadione-CA modifies growth<br />
and endogenous hormones in the shoot apex in apple trees. Acta Horticulturae,<br />
727: 117–124.<br />
12. Spinelli F., Vanneste J. L., Ciampolini F., Cresti M., Rademacher W., Geidei K.,<br />
Costa G. 2007. Potential and limits of acylcyclohexanediones for the control of<br />
blossom blight in apple and pear caused by Erwinia amylorowa. Plant Pathology,<br />
56(4): 702–710.<br />
13. Uselis N. 2008. Intensyviai auginamų obelų sodų <strong>ir</strong> braškynų veisimo <strong>ir</strong> priežiūros<br />
mokslinis pagrindimas: habilitacijos procedūrai teikiamų mokslo darbų<br />
apžvalga. Babtai, Kauno r.<br />
14. Zadravec P., Cmelik Z., Tojnko S., Unuk T., Schlauer B. 2008. Vegetative growth,<br />
yield and fruit quality of ‘Gala’ apple treated with Regalis (prohexadione-Ca).<br />
Acta Horticulturae, 774: <strong>28</strong>7–290.<br />
27
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. SCIENTIFIC ARTICLES. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Training time and methods of apple tree cultivar ‘Rubin’ on dwarf<br />
rootstock P 60<br />
N. Uselis, G. Šabajevienė, N. Kviklienė<br />
Summary<br />
There were carried out investigations of fruit tree training methods at the Lithuanian Institute<br />
of Horticulture in 2004–2006. Experimental orchard of apple tree cultivar ‘Rubin’ on dwarf rootstock<br />
P 60 was planted at the spaces of 3 × 1.3 m (2 564 unt. ha -1 ) in the spring of 2002. There was<br />
investigated the influence of annual shoot shortening, breaking, bending, pinching off, fruit tree<br />
spraying twice with 1.25 kg ha -1 Regal and summer pruning on fruit tree growth vigour, fertility,<br />
productivity and fruit quality. It was established that the complex training method of the young,<br />
starting to yield fruit trees of cultivar ‘Rubin’ on dwarf rootstock P 60, when annual shoots are<br />
shortened in April, shoots are pinched off in May and pruned in August, effectively affected fruit<br />
tree growth vigour and increased productivity. Spraying twice with growth regulator Regal (rate –<br />
2,5 kg ha -1 ) essentially decreased fruit tree growth vigour according to the general and average<br />
annual shoot length. Fruit tree cultivar ‘Rubin’ spraying with Regal increased fruit yield, but essentially<br />
decreased the average fruit weight and worsened quality according to the fruit diameter.<br />
Key words: growth regulators, growth vigour, formation methods, yield, apple trees,<br />
productivity, rootstock P 60.<br />
<strong>28</strong>
LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽININKYSTĖS INSTITUTO IR<br />
LIETUVOS ŽEMĖS ŪKIO UNIVERSITETO MOKSLO DARBAI.<br />
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Obelų šaknies kaklelio puvinio įtaka vegetatyvinių<br />
poskiepių biometriniams rodikliams<br />
Darius Kviklys, Alma Valiuškaitė, Nomeda Kviklienė<br />
Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institutas, Kauno g. 30, LT-54333, Babtai,<br />
Kauno r., el. paštas dkviklys@gmail.com<br />
2006–2008 m. Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institute įvertintas vegetatyvinių<br />
obelų poskiepių (MM.106, M.9, P 60, B.396 <strong>ir</strong> B.118) atsparumas Phytophthora cactorum –<br />
obelų šaknies kaklelio puvinio sukėlėjams, naudojant d<strong>ir</strong>btinį užkrėtimą ex situ. Pagal šviežios<br />
masės prieaugio dinamikos duomenis jautriausi šaknies kaklelio puviniui yra MM.106 <strong>ir</strong> P 60<br />
poskiepiai, mažiausiai jautrus – B.396 poskiepis. T<strong>ir</strong>iant poskiepių atsparumą šaknies kaklelio<br />
puviniui ex situ lauko sąlygomis, įvertinus poskiepio sudedamųjų dalių – šaknų, medienos,<br />
lapų <strong>ir</strong> naujų ūglių – santykį, patikimų rezultatų negauta, tačiau nustatytos tendencijos duoda<br />
pagrindo atlikti tolesnius tyrimus.<br />
Reikšminiai žodžiai: obelys, poskiepis, Phytophthora cactorum, augimas.<br />
Įvadas. Poskiepio šaknies kaklelio puvinio sukėlėjas Phytophthora cactorum<br />
(Lebert & Cohn) – vienas pavojingiausių obelų ligų sukėlėjų daugelyje pasaulio šalių<br />
(Latorre <strong>ir</strong> kt., 1997; 2001; Zondo <strong>ir</strong> kt., 2007; Alexander, Stewart, 2001). Nustatyta,<br />
kad šaknies kaklelio puvinį gali sukelti <strong>ir</strong> įva<strong>ir</strong>ios Phytophthora rasės bei rūšys: P. cactorum,<br />
P. cryptogea, P. citrophthora, P. citricola, P. gonapodyides, P. megasperma,<br />
P. nicotianae (Jeffers, Aldwinckle, 1986; Tidball, Linderman, 1990; Latorre <strong>ir</strong> kt.,<br />
2001), tačiau viena labiausiai paplitusių <strong>ir</strong> v<strong>ir</strong>ulentiškų yra Phytophthora cactorum.<br />
Fitoftoros infekciją gali paskatinti nepalankios sąlygos – d<strong>ir</strong>vos užm<strong>ir</strong>kimas, sunki<br />
nelaidi orui d<strong>ir</strong>va (Utkhede <strong>ir</strong> kt., 2002), netinkamas drėkinimo įrangos naudojimas ar<br />
nesaikingas tręšimas azoto trąšomis (Utkhede, 1999). Pagrindiniuose pasaulio obuolių<br />
auginimo regionuose iki šiol populiariausia kovos su šaknies kaklelio puviniu priemonė<br />
buvo d<strong>ir</strong>vos dezinfekcija cheminiais preparatais. Tačiau pastaruoju metu dėl aplinkos<br />
apsaugos reikalavimų ši priemonė daugelyje šalių yra ribojama arba jau uždrausta.<br />
Mėginama surasti biologinių apsaugos metodų, tačiau efektyvesnių priemonių dar<br />
nėra (Alexander, Stewart, 2001).<br />
Viena išeičių iš susidariusios padėties būtų pašaknio ligoms atsparių poskiepių<br />
paieška. Įva<strong>ir</strong>iose pasaulio šalyse buvo t<strong>ir</strong>tas obelų poskiepių atsparumas fitoftorai. Nors<br />
į tyrimus buvo įtraukta įva<strong>ir</strong>ių selekcijos centrų sk<strong>ir</strong>tingos genetinės prigimties poskiepių,<br />
tačiau iki praėjusio amžiaus pabaigos buvo konstatuojama, kad imunių fitoftorai<br />
obelų poskiepių nėra (Carisse, Khanizadeh, 2006; Utkhede <strong>ir</strong> kt., 2001). Pastaraisiais<br />
29
metais atlikus obelų poskiepių populiacijų tyrimus, išaiškinta, kad atsparumo šaknies<br />
kaklelio puviniui sk<strong>ir</strong>tumai tarp populiacijų iš dalies priklauso nuo genetinės prigimties<br />
(Smit, Labuschagne, 2004), todėl ats<strong>ir</strong>anda galimybė selekcijos būdu atrinkti atsparius<br />
ar net imunius puviniui poskiepius. Vienos stipriausių pasaulyje poskiepių selekcijos<br />
grupių Cornell – Geneva tyrimų stoties programoje buvo numatyta sukurti obelų poskiepius,<br />
imunius daugeliui ligų <strong>ir</strong> bakterijų, tarp jų – <strong>ir</strong> pašaknio ligoms (Johnson <strong>ir</strong><br />
kt., 2001; Robinson <strong>ir</strong> kt., 2003). Šiuo metu jau išvesti du atsparūs poskiepiai – G.41<br />
<strong>ir</strong> G.935 – <strong>ir</strong> t<strong>ir</strong>iama daugelis kitų (Robinson <strong>ir</strong> kt., 2004, 2006).<br />
Lietuvoje nuoseklių Phytophthora genties d<strong>ir</strong>vos ligos sukėlėjų rūšių sudėties,<br />
jų sukeliamų puvinių pavojingumo bei paplitimo, obelų poskiepių jautrumo tyrimų<br />
nebuvo daryta. Šiuo metu verslinėje sodininkystėje <strong>ir</strong> dauginant augalus naudojama<br />
įva<strong>ir</strong>ios kilmės dauginamoji medžiaga, dažnai introdukuota iš kitų šalių. Įvežtinė<br />
medžiaga gali būti potencialiai pavojinga šaknų kaklelio puviniui paplisti <strong>ir</strong> padaryti<br />
ekonominės žalos. Todėl poskiepių atsparumo tyrimai yra aktualūs <strong>ir</strong> teoriniu, <strong>ir</strong><br />
praktiniu požiūriu.<br />
Darbo tikslas – nustatyti pagrindinių obelų poskiepių atsparumą šaknies kaklelio<br />
puviniui, ligos poveikį vertinant biometriniais požymiais.<br />
Tyrimo objektas, metodai <strong>ir</strong> sąlygos. Tyrimai atlikti 2006–2008 m. Lietuvos<br />
sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institute. T<strong>ir</strong>ti penki vegetatyviniai obelų poskiepiai:<br />
vidutinio augumo MM.106 <strong>ir</strong> B.118, žemaūgiai M.9, P 60 <strong>ir</strong> B.396. Tyrimuose ex situ<br />
po 48 vnt. kiekvienos rūšies poskiepių buvo pasodinta vegetacinėje aikštelėje į vegetacinius<br />
indus. 40 poskiepių buvo d<strong>ir</strong>btinai užkrėsti. Užkrėtimui naudoti 5 × 5 mm<br />
PDA terpės gabaliukai su Phytophthora cactorum izoliatu Nr. 1 <strong>ir</strong> uždėti ant poskiepio<br />
pašaknio zonoje padaryto pjūvio bei aprišti parafilmu. Phytophthora cactorum izoliatas<br />
Nr. 1 buvo išsk<strong>ir</strong>tas 2005 m. iš stipriai pažeistų derančių obelų šaknų, atvežtų<br />
iš Panevėžio rajono vaismedžių sodo. Grynoji kultūra buvo palaikoma laboratorijoje<br />
ant PDA mitybinės terpės Petri lėkštelėse, laikant jas tamsoje ± 5 °C temperatūroje.<br />
Kontrolė – neužkrėsti poskiepiai. P<strong>ir</strong>ma apskaita daryta praėjus trims, o antra – keturiems<br />
mėnesiams po užkrėtimo. Apskaitų metu įvertinti biometriniai poskiepių rodikliai:<br />
bendra šviežia masė (g), šviežios masės pasisk<strong>ir</strong>stymas tarp poskiepio organų:<br />
šaknų, stiebo, lapų, ūglių (g). Duomenų dispersinė analizė atlikta „Anova“ kompiuterine<br />
programa, sk<strong>ir</strong>tumai tarp variantų įvertinti Fišerio kriterijumi.<br />
Rezultatai. Neužkrėsti vidutinio augumo grupei priklausantys poskiepiai MM.106<br />
<strong>ir</strong> B.118 augo sparčiau nei žemaūgiai poskiepiai M.9, P 60 <strong>ir</strong> B.396. Per vieną vegetacijos<br />
sezoną MM.106 <strong>ir</strong> B.118 poskiepių bendra masė didėjo vidutiniškai 115–120 proc.,<br />
o žemaūgių poskiepių – 93–102 proc. (1 pav.). Augimo sk<strong>ir</strong>tumai tarp poskiepių praėjus<br />
3 <strong>ir</strong> 4 mėnesiams išliko tokie patys.<br />
Šaknies kaklelio puviniu užkrėstų sk<strong>ir</strong>tingų poskiepių šviežios masės prieaugis<br />
lauke sk<strong>ir</strong>tingu apskaitos laiku buvo nevienodas. P<strong>ir</strong>mosios apskaitos metu labiausiai<br />
padidėjo B.118 <strong>ir</strong> M.9 poskiepių šviežia masė (2 pav.). Iš esmės mažesnis buvo<br />
MM.106 <strong>ir</strong> P 60 poskiepių šviežios masės prieaugis – atitinkamai tik 18 <strong>ir</strong> 25 proc.<br />
Poskiepis B.396 užėmė tarpinę padėtį <strong>ir</strong> iš esmės skyrėsi nuo daugiausia <strong>ir</strong> mažiausiai<br />
priaugusių poskiepių. Antrosios apskaitos metu, t. y. vegetacijos pabaigoje, santykis<br />
tarp poskiepių pasikeitė. Didžiausias buvo B.118 <strong>ir</strong> B.396 poskiepių procentinis masės<br />
prieaugis – didesnis kaip 50 proc., o mažiausias (kaip <strong>ir</strong> p<strong>ir</strong>mosios apskaitos metu) –<br />
MM.106 <strong>ir</strong> P 60 poskiepių. M.9 poskiepis iš esmės nesiskyrė nei nuo vienos, nei nuo<br />
kitos poskiepių grupės.<br />
30
1 pav. Neužkrėstų obelų vegetatyvinių poskiepių šviežios masės prieaugis, %<br />
Fig. 1. Increase of fresh weight of control apple rootstocks (%)<br />
2 pav. Šaknies kaklelio puvinio poveikis obelų vegetatyvinių poskiepių<br />
šviežios masės prieaugiui, %<br />
Fig. 2. Effect of crown rot on apple rootstock fresh weight increase (%)<br />
Užkrėstų MM.106 <strong>ir</strong> P 60 poskiepių bendra masė buvo net 64–78 proc. mažesnė<br />
nei kontrolinių poskiepių (3 pav.). Per antrąją apskaitą tarp jų nebuvo esminių sk<strong>ir</strong>tumų.<br />
P<strong>ir</strong>mosios apskaitos duomenys parodė, kad atsparesni yra M.9, B.118 <strong>ir</strong> B.396<br />
poskiepiai – jų augumas sumažėjo 32–38 proc. Tarp jų nebuvo esminių sk<strong>ir</strong>tumų. Kaip<br />
parodė antroji apskaita, šie poskiepiai <strong>ir</strong> vėliau išliko atsparesni, tačiau M.9 poskiepis<br />
jau buvo iš esmės jautresnis nei B.396.<br />
Asimiliatų pasisk<strong>ir</strong>stymas tarp augalo dalių yra nulemtas genotipo <strong>ir</strong> priežiūros<br />
sąlygų. Atliekant šį tyrimą pastebėta, kad sąlyginai atsparesnių poskiepių didesnė<br />
bendros masės dalis teko šaknims. B.118 <strong>ir</strong> B.396 poskiepių, kurių šviežios masės<br />
prieaugis buvo didžiausias, šaknų dalis sudarė 60 proc., jautriausio MM.106 poskiepio<br />
– apie 50 proc. (4 pav.). B.396 poskiepio medienos masė sudarė tik apie ketv<strong>ir</strong>tadalį<br />
bendros masės (25–29 proc.).<br />
31
3 pav. Užkrėstų obelų vegetatyvinių poskiepių <strong>ir</strong> kontrolinių poskiepių<br />
šviežios masės prieaugio sk<strong>ir</strong>tumas, %<br />
Fig. 3. Difference of fresh weight increase between infected and control rootstocks (%)<br />
4 pav. Užkrėstų obelų vegetatyvinių poskiepių šviežios masės pasisk<strong>ir</strong>stymas, %<br />
Fig. 4. Fresh weight distribution of infected apple rootstocks (%)<br />
Tarp p<strong>ir</strong>mosios <strong>ir</strong> antrosios apskaitų didėjo šaknų dalis <strong>ir</strong> atitinkamai mažėjo<br />
antžeminės dalies masė. Mažiausias fiksuotas M.9 poskiepio pokytis, o tarp kitų<br />
poskiepių didesnių sk<strong>ir</strong>tumų nebuvo. Nenustatyta sk<strong>ir</strong>tumų <strong>ir</strong> tarp jautresnių bei atsparesnių<br />
poskiepių.<br />
Aptarimas. Į tyrimą įtraukti poskiepiai priklauso nevienodo augumo grupėms,<br />
todėl jų masės prieaugio rodiklis infekcijos sąlygomis negali tiksliai parodyti poskiepių<br />
jautrumo ar atsparumo, jeigu neatsižvelgiama į kontrolinių poskiepių prieaugio<br />
rodiklius. Įvertinus, kiek užkrėstų poskiepių šviežia masė sumažėjo, palyginti su<br />
kontrolinių poskiepių prieaugiu, nustatyta, kad MM.106 poskiepis yra jautriausias.<br />
Jautrus šaknies kaklelio puviniui buvo <strong>ir</strong> P 60. Rusijoje sukurtas B.396 poskiepis buvo<br />
atsparesnis šiai ligai.<br />
Atlikus poskiepių atsparumo tyrimus, nustatyta, kad nė vienas iš plačiausiai<br />
Lietuvos verslinėje sodininkystėje naudojamų vegetatyvinių poskiepių nėra visiškai<br />
atsparus pašaknio ligoms. Daugeliu tyrimų nustatyta, kad vienas jautriausių šaknies<br />
32
kaklelio puviniui yra MM.106 obelų poskiepis (Alexander, Stewart, 2001; Boughalleb<br />
<strong>ir</strong> kt., 2006; Carisse, Khanizadeh, 2006). Dar daugelyje šalių jis yra populiarus vidutinio<br />
augumo poskiepis. Atsparesni puviniui yra M.9 poskiepio klonas iš Nyderlandų<br />
M9T337, Budagovskio selekcijos žemaūgis poskiepis B.9, vidutiniškai jautrūs – M.26<br />
bei kitas M.9 poskiepio klonas – Pajam2 (Robinson <strong>ir</strong> kt., 2003).<br />
Apibendrinus rezultatus, galima teigti, kad mažiausiai jautrus yra B.396 poskiepis.<br />
Tačiau susidarius palankioms ligai plisti sąlygoms, gali susilpnėti vaismedžių su visais<br />
t<strong>ir</strong>tais poskiepiais vegetatyvinis augimas <strong>ir</strong> derėjimas, o ligai labai išplitus, obelys gali<br />
žūti. Jautriausi pašaknio ligoms yra jauni vaismedžiai: didžiausi nuostoliai tikėtini vaismedžių<br />
dauginimo medelynuose <strong>ir</strong> jauname sode. Pasaulinėje sodininkystės praktikoje<br />
taikomos įva<strong>ir</strong>ios kovos su pašaknio ligomis priemonės. Plačiausiai taikoma d<strong>ir</strong>vos<br />
dezinfekcija (Latorre <strong>ir</strong> kt., 2001; Utkhede <strong>ir</strong> kt., 2002). Deja, dėl aplinkosaugos reikalavimų<br />
ši priemonė Lietuvoje yra draudžiama <strong>ir</strong> pradedama riboti kitose Europos šalyse.<br />
Cheminiai preparatai yra mažiau efektyvūs kontroliuoti šią ligą, todėl viena išeičių<br />
iš šios padėties yra pašaknio ligoms atsparių poskiepių paieška (Smit, Labuschagne,<br />
2004; Johnson <strong>ir</strong> kt., 2001). Šiuo metu pasaulyje platinama per 180 poskiepių genotipų.<br />
Ne visi jie atitinka vaismedžių augumo <strong>ir</strong> produktyvumo reikalavimus intensyvios<br />
sodininkystės sąlygomis, dalis jų neprisitaikę prie Lietuvos klimato. Pagal poskiepių<br />
selekcijos programas JAV, Lenkijoje, Didžiojoje Britanijoje sukuriama daugeliui ligų<br />
atsparių poskiepių, todėl šių poskiepių introdukcija <strong>ir</strong> visapusiškas įvertinimas Lietuvos<br />
sąlygomis turi didelę reikšmę šalies verslinės sodininkystės sėkmingai plėtrai.<br />
T<strong>ir</strong>iant poskiepių atsparumą šaknies kaklelio puviniui, įvertintas poskiepio sudedamųjų<br />
dalių – šaknų, medienos, lapų <strong>ir</strong> naujų ūglių – santykis. Šio įvertinimo tikslas<br />
buvo nustatyti, kuri poskiepio dalis greičiausiai reaguoja į užkrato poveikį <strong>ir</strong> koks<br />
santykis yra tarp atsparesnių <strong>ir</strong> jautrių poskiepių užkrato sąlygomis bei kontrolinių.<br />
Patikimų rezultatų gauti nepavyko, tačiau nustatytos tendencijos duoda pagrindo atlikti<br />
tolesnius tyrimus.<br />
Išvados. 1. Pagal šviežios masės prieaugio dinamikos duomenis jautriausi šaknies<br />
kaklelio puviniui yra MM.106 <strong>ir</strong> P 60 poskiepiai, mažiau jautrus yra B.396 poskiepis.<br />
2. Įvertinus šaknies kaklelio puvinio įtaką poskiepio dalių augimui <strong>ir</strong> jų masei,<br />
esminių sk<strong>ir</strong>tumų nenustatyta.<br />
Padėka. Tyrimai atlikti remiant Lietuvos valstybiniam mokslo <strong>ir</strong> studijų fondui.<br />
Gauta 2009 02 25<br />
Parengta spausdinti 2009 03 17<br />
Literatūra<br />
1. Alexander B. J. R., Stewart A. 2001. Glasshouse screening for biological control<br />
agents of Phytophthora cactorum on apple (Malus domestica). New Zealand<br />
journal of crop and horticultural science, 29(3): 159–169.<br />
33
2. Boughalleb N., Moulahi A., El-Mahjoub M. 2006. Variability in pathogenicity<br />
among Tunisian isolates of Phytophthora cactorum as measured by the<strong>ir</strong> ability<br />
to cause crown rot on four apple cultivars and MM.106 rootstock. Journal of<br />
Agronomy, 5(2): 321–325.<br />
3. Carisse O., Khanizadeh S. 2006. Relative resistance of newly released apple<br />
rootstocks to Phytophthora cactorum. Canadian Journal of Plant Science, 86(1):<br />
199–204.<br />
4. Jeffers S. N., Aldwinckle H. S. 1986. Seasonal variation in extent of colonization<br />
of two apple rootstocks by five species of Phytophthora. Plant Diseases, 70:<br />
941–945.<br />
5. Johnson W. C., Aldwinckle H. S., Cummins J. N., Forsline P. L., Holleran H. T.,<br />
Norelli J. L., Robinson T. L. 2001. The new USDA-ARS/Cornell University apple<br />
rootstock breeding and evaluation program. Acta Horticulturae, 557: 35–40<br />
6. Latorre B. A., Rioja M. E., Wilcox W. F. 2001. Phytophthora species associated<br />
with crown and root rot of apple in Chile. Plant Disease, 85(6): 603–606.<br />
7. Latorre B. A., Rioja M. E., Wilcox W. F. 1997. Root and crown rot of apple.<br />
Revista Fruticola, 18(3): 97–103<br />
8. Robinson T., Aldwinckle H., Fazio G., Holleran T. 2003. The Geneva series of<br />
apple rootstocks from Cornell: performance, disease resistance, and commercialization.<br />
Acta Horticulturae, 622: 513–520.<br />
9. Robinson, T. L., Fazio, G., Aldwinckle, H. S., Hoying, S. A., Russo N. 2006. Field<br />
performance of Geneva® apple rootstocks in the Eastern USA. Sodininkystė <strong>ir</strong><br />
daržininkystė, 25(3): 181–191.<br />
10. Robinson T. L., Moreno Sanchez M. A., Webster A. D., Hoying S. A. 2004.<br />
Performance of elite Cornell Geneva apple rootstocks in long–term orchard trials<br />
on grower’s farms. Acta Horticulturae, 658(1): 221–229.<br />
11. Smit D. J., Labuschagne I. F. 2004. Investigation of genetic variation in apple<br />
seedling families for resistance to Phytophthora cactorum using different inoculation<br />
techniques. Acta Horticulturae, 663(1): 257–259.<br />
12. Tidball C. J., Linderman R. G. 1990. Phytophthora root rot and stem rot of apple<br />
rootstocks from stool beds. Plant Diseases, 74: 141–146.<br />
13. Utkhede R. S. 1999. Influence of drip, microjet and sprinkler <strong>ir</strong>rigation systems<br />
on the severity of crown and root rot of M. 26 apple rootstock trees in clay soil.<br />
Australasian plant pathology, <strong>28</strong>(3): 254–259.<br />
14. Utkhede R. S, Quamme H. A, Brownlee R. 2002. Incidence of Phytophthora<br />
cactorum crown and root rot on seven apple rootstocks artificially infected in the<br />
orchard. Journal American pomological society, 56(3): 168–172.<br />
15. Utkhede R. S, Sholberg P. L, Sm<strong>ir</strong>le M. J. 2001. Effects of chemical and biological<br />
treatments on growth and yield of apple trees planted in Phytophthora<br />
cactorum infested soil. Canadian journal of plant pathology, 23(2): 163–167.<br />
16. Zondo P. T., Denman S., Labuschagne I. F. 2007. Effect of season and aggressiveness<br />
of isolates on the response of two apple rootstocks to Phytophthora<br />
cactorum infection. Australasian Plant Pathology, 36(3): 240–244.<br />
34
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. SCIENTIFIC ARTICLES. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Effect of rootstock crown rot on biometric characters<br />
D. Kviklys, A. Valiuškaitė, N. Kviklienė<br />
Summary<br />
Evaluation of apple rootstock (MM.106, M.9, P 60, B.396 <strong>ir</strong> B.118) resistance to<br />
Phytophthora spp., causing rootstock stem rot was performed at the Lithuanian Institute<br />
of Horticulture in 2006–2008. Rootstock resistance trials were executed in vivo and<br />
ex situ. MM.106 and P 60 were the most sensitive to Phytophthora spp., while rootstock<br />
fresh mass increase was evaluated. B.396 rootstock was less sensitive to stem rot. There<br />
were no clear differences of dry matter distribution to roots, stem, leaves and new shoots.<br />
These results and established tendencies will be important to the further investigations.<br />
Key words: apple, rootstock, Phytophthora cactorum, growth.<br />
35
LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽININKYSTĖS INSTITUTO IR<br />
LIETUVOS ŽEMĖS ŪKIO UNIVERSITETO MOKSLO DARBAI.<br />
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Obelų ‘Alva’ žiedų <strong>ir</strong> užuomazgų retinimas rankomis<br />
Nomeda Kviklienė, Darius Kviklys, Nobertas Uselis,<br />
Juozas Lanausakas<br />
Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institutas, Kauno g. 30, LT-54333, Babtai,<br />
Kauno r., el. paštas n.kvikliene@lsdi.lt<br />
Žiedų <strong>ir</strong> užuomazgų retinimo bandymai buvo atlikti 2002–2005 m. Lietuvos sodininkystės<br />
<strong>ir</strong> daržininkystės institute. T<strong>ir</strong>ta retinimo laiko <strong>ir</strong> intensyvumo įtaka ‘Alvos’ veislės<br />
obuolių derliui <strong>ir</strong> kokybei. Žiedai <strong>ir</strong> užuomazgos retinti obelims žydint, žydėjimo pabaigoje <strong>ir</strong><br />
užuomazgoms užaugus iki 10−12 mm dydžio. Žiedyne buvo paliekama po vieną <strong>ir</strong> dvi užuomazgas.<br />
Nustatyta, kad <strong>ir</strong> retinimo laikas, <strong>ir</strong> retinimo intensyvumas lėmė bandymo rezultatus.<br />
Išretinus užuomazgas, sumažėjo obuolių derlius iš vaismedžio, padidėjo vidutinė vaisiaus masė<br />
bei p<strong>ir</strong>mos <strong>ir</strong> ekstra klasės vaisių dalis. Retinant žydėjimo metu, vaisiai užaugo 18–34 %, o<br />
žydėjimo pabaigoje – 16−26 % didesni nei ant neretintų vaismedžių. Užuomazgų retinimas<br />
vėliau visais tyrimų metais buvo efektyvus tik paliekant vieną užuomazgą žiedyne. Retinant<br />
visais terminais, palikus vieną žiedą ar užuomazgą žiedyne, išaugo didesnės masės vaisiai.<br />
Reikšminiai žodžiai: obelys, retinimas, užuomazgos, vaisiaus masė, žiedai.<br />
Įvadas. Lenkijos sodininkystės <strong>ir</strong> gėlininkystės institute sukurta žieminė obelų<br />
veislė ‘Alva’ atspari šalčiams, jos vaisiai ilgai išsilaiko, yra geros kokybės. ‘Alva’ nėra<br />
stambiavaisė veislė, be to, šios veislės obelys yra linkusios pramečiuoti. Tai pagrindinės<br />
problemos, su kuriomis susiduria sodininkai. Todėl būtina taikyti visas technologines<br />
priemones, turinčias įtakos vaisių dydžiui <strong>ir</strong> mažinančias pramečiavimą. Užuomazgų<br />
retinimas yra viena pagrindinių priemonių, ne tik užtikrinančių geresnę vaisių kokybę,<br />
bet <strong>ir</strong> mažinančių vaismedžių pramečiavimą (Tromp, 2000; Szot, 2000). Žiedus arba<br />
užuomazgas galima retinti rankomis, mechaniniu arba cheminiu būdu. Šalinant užuomazgas<br />
rankomis, galima labai tiksliai reguliuoti paliekamų užuomazgų kiekį bei jų<br />
išsidėstymą vainike, tačiau tai reikalauja didelių darbo sąnaudų (Dennis, 2000; Mass,<br />
2007; Stopar, 2006). Nepaisant to, užuomazgos retinamos rankomis daugelyje šalių,<br />
kuriose sodininkystė labai išsivysčiusi. Dažniausiai rankomis užuomazgos retinamos<br />
jaunuose soduose arba po cheminio retinimo. Tai ekonomiškai apsimoka, nes gaunama<br />
žymiai geresnė vaisių kokybė (Link, 2000; Webster, 2002; Szot, Basak, 2006). Nėra<br />
tikslaus atsakymo į klausimą, kokiu atstumu turėtų būti išsidėsčiusios užuomazgos ar<br />
kiek jų paliekama ant vaismedžio. Tai priklauso <strong>ir</strong> nuo veislės savybių, <strong>ir</strong> nuo sodinimo<br />
tankumo bei kitų veiksnių. Tam tikslui įva<strong>ir</strong>iose šalyse atliekama daug bandymų su<br />
sk<strong>ir</strong>tingomis veislėmis (Bertschinger, Stadler, 1997; Czynczyk <strong>ir</strong> kt., 2001; Tyburski<br />
<strong>ir</strong> kt., 2003; Kviklienė, Kviklys, 2005).<br />
37
Darbo tikslas – išt<strong>ir</strong>ti <strong>ir</strong> nustatyti optimalų ‘Alvos’ veislės obelų žiedų <strong>ir</strong> užuomazgų<br />
retinimo laiką <strong>ir</strong> intensyvumą.<br />
Tyrimo objektas, metodai <strong>ir</strong> sąlygos. Bandymai atlikti Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong><br />
daržininkystės institute (Babtai, Kauno r.) 2002–2005 m. T<strong>ir</strong>tos ‘Alvos’ veislės obelys<br />
su M.26 poskiepiu. Vaismedžių sodinimo schema – 4 × 2 m. Žiedai <strong>ir</strong> užuomazgos<br />
retinti prasiskleidus 90 % žiedų, žydėjimo pabaigoje (nukritus 90 % vainiklapių)<br />
<strong>ir</strong> kai užuomazgų dydis buvo 10–12 mm. Užuomazgos buvo retinamos rankomis,<br />
paliekant po vieną <strong>ir</strong> dvi užuomazgas žiedyne. Kontroliniame variante užuomazgos<br />
nebuvo retintos.<br />
Tyrimo apskaitų <strong>ir</strong> stebėjimo duomenys. Žydėjimo gausumas vertintas<br />
balais (1 – obelys nežydi, 10 – labai gausus žydėjimas). Žiedai <strong>ir</strong> žiedynai skaičiuoti du<br />
kartus: p<strong>ir</strong>mą kartą prieš retinimą, antrą – po b<strong>ir</strong>želinio užuomazgų kritimo. Nustatyta:<br />
obuolių derlius iš vaismedžio, vnt. <strong>ir</strong> kg; produktyvumas, kg cm -2 ; vidutinė vaisiaus<br />
masė, g; vaisiaus skersmuo, mm, kalibruojant 100 vaisių. Laikantis vaisių kokybės<br />
privalomųjų reikalavimų, pagal skersmenį vaisiai buvo susk<strong>ir</strong>styti į klases: 50 mm <strong>ir</strong><br />
mažesni vaisiai priklausė nerūšiniams, 51−55 mm – antrai klasei, 56−65 mm – p<strong>ir</strong>mai<br />
klasei, 66−75 mm − ekstra klasei.<br />
Bandymo variantai kartoti po keturis kartus. Kiekviename pakartojime t<strong>ir</strong>ta po<br />
du vaismedžius.<br />
Bandymų duomenys įvertinti dispersinės analizės būdu, naudojant kompiuterių<br />
programą „Anova“.<br />
Rezultatai. Visais tyrimų metais ‘Alvos’ veislės obelų žydėjimo gausumas buvo<br />
įvertintas vidutiniškai 7−9 balais. Obelims žydint vyravo vidutiniškai šilti orai. Sąlygos<br />
užuomazgoms megztis buvo geros. Vidutiniais duomenimis ant neretintų vaismedžių<br />
liko 21 % užuomazgų nuo pradinio žiedų kiekio (1 lentelė). Po retinimo likusių<br />
užuomazgų kiekis priklausė nuo retinimo laiko <strong>ir</strong> intensyvumo. Esminiai likusių užuomazgų<br />
kiekio pasikeitimai užfiksuoti tik intensyviau retinant. Žiedyne palikus vieną<br />
užuomazgą, ant vaismedžių buvo 6–9 procentiniais vienetais užuomazgų mažiau nei<br />
kontroliniame variante. Tačiau žiedyne palikus dvi užuomazgas, likusių užuomazgų<br />
kiekis buvo mažesnis tik 1–3 procentiniais vienetais. Visais tyrimų metais mažiausiai<br />
užuomazgų liko retinant žydėjimo pabaigoje <strong>ir</strong> paliekant vieną žiedą žiedyne.<br />
Išretinus žiedus <strong>ir</strong> užuomazgas, visuose variantuose sumažėjo obuolių kiekis<br />
<strong>ir</strong> derlius iš vaismedžio. Vaisių kiekis imant derlių labiau priklausė nuo retinimo<br />
intensyvumo. Iš esmės mažiau obuolių nuo vaismedžių buvo priskinta tuo atveju,<br />
kai užuomazgos buvo retintos obelims žydint <strong>ir</strong> žydėjimo pabaigoje, žiedyne paliekant<br />
po vieną užuomazgą. Derlius mažiau sumažėjo, kai retinta užuomazgoms esant<br />
10–12 mm dydžio.<br />
Įvertinus derliaus duomenis, pastebėta tendencija, kad kuo vėliau retinta, tuo<br />
mažesnis derlius, nors esminių sk<strong>ir</strong>tumų nenustatyta.<br />
Atsižvelgiant į vaismedžio produktyvumo duomenis (vaisių derlių iš cm 2 kamieno<br />
skerspjūvio ploto), esminių sk<strong>ir</strong>tumų tarp bandymo variantų nenustatyta.<br />
Išretinus užuomazgas <strong>ir</strong> sumažėjus obuolių derliui iš vaismedžio, obuoliai užaugo<br />
stambesni (2 lentelė). Vidutinė vaisiaus masė <strong>ir</strong> dydis priklausė nuo retinimo laiko<br />
<strong>ir</strong> intensyvumo. Visuose bandymų variantuose didesni obuoliai užaugo, kai žiedyne<br />
buvo paliekama viena užuomazga. Žiedus išretinus prasiskleidus 90 % žiedų, vidutinė<br />
38
vaisiaus masė, nelygu retinimo intensyvumas, padidėjo 18–34 %, o išretinus žydėjimo<br />
pabaigoje – 16–26 %. Išretinus 10–12 mm dydžio užuomazgas, vaisiai didesni užaugo<br />
tik tuo atveju, kai žiedyne buvo palikta viena užuomazga.<br />
1 lentelė. Retinimo įtaka užuomazgų kritimui <strong>ir</strong> obuolių derliui<br />
Table 1. Thinning effect on fruilet drop and fruit yield<br />
Babtai, 2002–2005 m.<br />
Retinimo laikas<br />
Thinning time<br />
Retinimo intensyvumas<br />
Thinning intensity<br />
39<br />
Liko užuomazgų<br />
Left fruitlet,<br />
%<br />
Derlius iš medžio<br />
Yield per tree<br />
vnt.<br />
number<br />
kg<br />
Produktyvumas<br />
KSP<br />
Productivity,<br />
kg cm -2 TCSA<br />
Neretinta<br />
21 177 18,46 0,67<br />
Unthinned<br />
Žydėjimas (prasiskleidę<br />
Viena užuomazga žiedyne 15 126 17,54 0,55<br />
90 % žiedų) One fruitlet per cluster<br />
Full flowering Dvi užuomazgos žiedyne 20 132 16,22 0,65<br />
Two fruitlets per cluster<br />
Žydėjimo pabaiga Viena užuomazga žiedyne 16 127 16,70 0,62<br />
End of flowering One fruitlet per cluster<br />
Dvi užuomazgos žiedyne 19 148 17,96 0,62<br />
Two fruitlets per cluster<br />
Užuomazgos Viena užuomazga žiedyne 12 130 16,36 0,67<br />
Fruitlet 10–12 mm One fruitlet per cluster<br />
Dvi užuomazgos žiedyne 18 148 15,62 0,54<br />
Two fruitlets per cluster<br />
R 05<br />
/ LSD 05<br />
4,33 50,03 5,158 0,150<br />
2 lentelė. Užuomazgų retinimo įtaka vaisių masei <strong>ir</strong> dydžiui<br />
Table 2. Fruitlet thinning effect on fruit weight and size<br />
Babtai, 2002–2005 m.<br />
Retinimo laikas<br />
Thinning time<br />
Retinimo intensyvumas<br />
Thinning intensity<br />
Vidutinė vaisiaus<br />
masė<br />
Mean fruit weight, g<br />
Vaisių skermuo<br />
Fruit diameter, %<br />
50–55 60–65 70–75 80–85<br />
Neretinta<br />
104,13 22 41 32 2<br />
Unthinned<br />
Žydėjimas (prasiskleidę<br />
Viena užuomazga žiedyne 139,68 2 24 43 31<br />
90 % žiedų) One fruitlet per cluster<br />
Full flowering Dvi užuomazgos žiedyne 123,16 7 43 33 18<br />
Two fruitlets per cluster<br />
Žydėjimo pabaiga Viena užuomazga žiedyne 131,33 4 35 42 19<br />
End of flowering One fruitlet per cluster<br />
Dvi užuomazgos žiedyne 121,22 9 41 32 18<br />
Two fruitlets per cluster<br />
Užuomazgos Viena užuomazga žiedyne 125,87 14 36 34 14<br />
Fruitlet 10–12 mm One fruitlet per cluster<br />
Dvi užuomazgos žiedyne 105,35 18 42 27 13<br />
Two fruitlets per cluster<br />
R 05<br />
/ LSD 05<br />
31,55
Nelygu retinimo laikas <strong>ir</strong> intensyvumas, visuose bandymo variantuose sumažėjo<br />
antros klasės <strong>ir</strong> padidėjo p<strong>ir</strong>mos bei ekstra klasių vaisių kiekis. Kontroliniame variante<br />
antros klasės vaisių buvo net 22 %, o išretinus užuomazgas žydėjimo metu, smulkių<br />
vaisių dalis buvo tik 2–7 % – tai priklausė nuo retinimo intensyvumo. Ekstra klasės<br />
vaisių kiekis šiame variante sudarė 51–74 %.<br />
Aptarimas. Žiedų <strong>ir</strong> užuomazgų retinimo efektyvumas tyrimų metais buvo panašus.<br />
Nustatytos tos pačios panaudotų priemonių efektyvumo tendencijos. Vidutiniais<br />
duomenimis po b<strong>ir</strong>želinio užuomazgų kritimo ant ‘Alvos’ veislės obelų lieka 21 %<br />
užuomazgų nuo pradinio žiedų skaičiaus. Tai gana didelis kiekis, palyginti su kitomis<br />
t<strong>ir</strong>tomis veislėmis (Kviklienė, 2007; Kviklienė, 2008). Galbūt per didelis likusių užuomazgų<br />
kiekis yra vienas iš veiksnių, turinčių įtakos šios veislės vaisių smulkėjimui.<br />
Visais tyrimų metais obelų ‘Alva’ retinimo rankomis efektyvumas priklausė tiek<br />
nuo retinimo laiko, tiek nuo jo intensyvumo. Didžiausi <strong>ir</strong> geriausios kokybės obuoliai<br />
užaugo žiedus ar užuomazgas retinant anksčiau. Taip leidžiama vaismedžiui geriau<br />
pask<strong>ir</strong>styti maisto medžiagas. Panašūs gauti <strong>ir</strong> bandymų su kitomis veislėmis rezultatai<br />
(Goffinet <strong>ir</strong> kt., 1995; Krzewinska <strong>ir</strong> kt., 2000; Kviklienė, 2005; Szot, Basak, 2006).<br />
Užuomazgų retinimas vėliau visais tyrimų metais buvo mažiau efektyvus. Tame tarpsnyje<br />
ląstelių dalijimasis jau yra pasibaigęs, o nuo jų skaičiaus labiausiai <strong>ir</strong> priklauso<br />
galutinė vaisių masė obuolius skinant (Kudriaviec, 1987). Apie tai, kad, suvėlinus<br />
retinimo laiką, mažėja jo efektyvumas, rašo <strong>ir</strong> kiti tyrėjai (Wieniarska, Szot, 1997;<br />
Basak, 2002; Webster 2002). Panašios tendencijos nustatytos <strong>ir</strong> atliekant bandymus<br />
su ‘Ligol’ <strong>ir</strong> ‘Lodel’ veislėmis, kai užuomazgos buvo retintos cheminiais preparatais<br />
(Kviklienė, Kviklys, 2005; Kviklienė, 2007). Tačiau ‘Šampion’ veislės obelis galima<br />
retinti <strong>ir</strong> vėlyvesniais terminais (Kviklienė, 2008). Retinant užuomazgas vėliau, galima<br />
tiksliau nustatyti apvaisinimo lygį <strong>ir</strong> derėjimo gausą (ne visuomet gausiai žydėjęs medis<br />
gausiai <strong>ir</strong> derės), tiksliau parinkti preparatų koncentracijas. Be to, tuo metu jau paprastai<br />
būna pasibaigusios pavasario šalnos, kurios Lietuvoje padaro nemažai nuostolių.<br />
Vertinant retinimo intensyvumo įtaką vaisių kokybei, nustatyta, kad, retinant visais<br />
retinimo terminais palikus vieną žiedą ar užuomazgą žiedyne, išauga didesnės masės<br />
vaisiai, geresnė vaisių rūšinė sudėtis. Retinimas užuomazgoms pasiekus 10–12 mm<br />
dydį <strong>ir</strong> žiedyne palikus dvi užuomazgas ‘Alvos’ veislės obelims buvo neefektyvus.<br />
Išretinus užuomazgas, atsk<strong>ir</strong>uose variantuose sumažėjo vaismedžių produktyvumas,<br />
tačiau nei esminių sk<strong>ir</strong>tumų, nei dėsningų tendencijų nenustatyta.<br />
Išvados. 1. Žiedų <strong>ir</strong> užuomazgų retinimas turėjo įtakos ‘Alvos’ veislės obelų vaisių<br />
derliui <strong>ir</strong> kokybei. Išretinus užuomazgas, sumažėjo obuolių derlius iš vaismedžio,<br />
padidėjo vidutinė vaisiaus masė bei p<strong>ir</strong>mos <strong>ir</strong> ekstra klasės vaisių dalis.<br />
2. Retinimo efektyvumas priklausė nuo retinimo laiko <strong>ir</strong> intensyvumo. Retinant<br />
žydėjimo metu, vaisiai užaugo 18–34 %, o žydėjimo pabaigoje – 16–26 % didesni<br />
nei ant neretintų vaismedžių.<br />
3. ‘Alvos’ veislės obelų žiedus reikia retinti obelims žydint ar žydėjimo pabaigoje,<br />
paliekant vieną žiedą žiedyne.<br />
Gauta 2009 03 06<br />
Parengta spausdinti 2009 03 17<br />
40
Literatūra<br />
1. Basak A. 2002. Use of benzyladenine, endothall and ammonium thiosulfate for<br />
fruilet thinning in some apple cultivars. Acta Horticulturae, 517: 217–225.<br />
2. Bertschinger L., Stadler W. 1997. Thinning time of Boskoop. Obst- und Weinbau,<br />
133(22): 556–558.<br />
3. Czynczyk A., Treder W., Keller J., Kielkiewicz M. 2001. Wplyw liczby zawiazkow<br />
na drzewach odmiany ‘Lobo’na M.9 na jakosc owocow I przemienosc owocowania.<br />
Zeszyty naukowe institutu sadownictwa I kwiaciarstwa, 9: 161–166<br />
4. Dennis Jr. F. G. 2000. The history of fruit thinning. Plant growth regulation,<br />
31(1): 1–16.<br />
5. Goffinet M. C., Robinson T. I., Lakso A. N. 1995. A comparison of ‘Emp<strong>ir</strong>e’<br />
apple fruit size and anatomy in unthinned and hand – thinned trees. Journal of<br />
Horticultural Sciences, 70(3): 375–387.<br />
6. Krzewinska D., Basak A., Mika A., Michalska B. 2000. Wplyw corocznego<br />
regulowania plonu na kwitnienie I owocowanie jabloni odmian ‘Szampion’ I<br />
‘Gala’. Zeszyty naukowe Institutu Sadownictwa i Kwiaciarstwa, 8: 123–134.<br />
7. Kviklienė N. 2007. Cheminio užuomazgų retinimo įtaka ‘Lodel’ obelų vaisių<br />
kokybei. Sodininkystė <strong>ir</strong> daržininkystė, 26(1): 22–<strong>28</strong>.<br />
8. Kviklienė N., Kviklys D. 2005. Crop load determination for apple cv. ‘Ligol’.<br />
Fruit Growing, 17(2): 77–80.<br />
9. Kviklienė N. 2008. Vaisių kokybės optimizavimo tyrimai. Sodininkystė <strong>ir</strong> daržininkystė,<br />
27(3): 127–134.<br />
10. Kviklienė N. 2005. Žiedų <strong>ir</strong> užuomazgų retinimo laiko <strong>ir</strong> intensyvumo įtaka<br />
‘Lodel’ obelų derliui <strong>ir</strong> vaisių kokybei. Sodininkystė <strong>ir</strong> daržininkystė, 24(4):<br />
40–47.<br />
11. Link H. 2000. Significance of flower and fruit thinning on fruit quality. Plant<br />
growth regulation, 31(1): 17–26.<br />
12. Mass F. 2007. Thinning strategies for ‘Elstar’ apples – experiences with ammonium<br />
thiosulphate, calcium hydroxide and benzyladenine. Erwebs-Obstbau, 49:<br />
101–105.<br />
13. Stopar M. Thinning of ‘Fuji’ apple trees with ethephon, NAD and BA, alone<br />
and in combination. 2006. Journal of Fruit and Ornamental Plant Research, 14:<br />
39–45.<br />
14. Szot I., Basak A. 2006. The influence of time of flowers and fruitlets hand thinning<br />
of apple trees ‘Šampion’ on quantity and quality of yield. Journal of Fruit<br />
and Ornamental Plant Research, 14: 59–66.<br />
15. Szot I. 2000. Wplyw terminu i intensywnosci recznego przerzedzania kwiatow<br />
lub zawiazkow na liczbe i jakoscz kwiatow w roku nastepnym. Zeszyty naukowe<br />
Institutu Sadownictwa i Kwiaciarstwa, 8: 149–158.<br />
16. Tyburski M. S., Wazbinska J., Golaszewski J. 2003. Effect of different thinning<br />
methods of fruit sets on fruit setting and yield of apple cultivars ‘Lobo’ and<br />
‘Spartan’. Sodininkystė <strong>ir</strong> daržininkystė, 22(1): 47–54.<br />
17. Tromp J. 2000. Flower-bud formation in pome fruits as affected by fruit thinning.<br />
Plant growth regulation, 31(1): 17–26.<br />
41
18. Webster T. 2002. Current approved thinning strategies for apples and pears and<br />
recent thinning research trials in Europe. The compact fruit tree, 35(3): 73–76.<br />
19. Wieniarska J., Szot I. 1997. Investigation on apple fruitlet thinning. Šiuolaikinės<br />
sodininkystės pasiekimai <strong>ir</strong> plėtros kryptys. Babtai, 131–136.<br />
20. Кудрявец Р. П. 1987. Продуктивность яблони. Москва.<br />
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. SCIENTIFIC ARTICLES. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Apple tree ‘Alva’ flower and fruitlet mannual thinning<br />
N. Kviklienė, D. Kviklys, N. Uselis, J. Lanauskas<br />
Summary<br />
Apple cv. ‘Alva’ flower and fruitlet thinning trials were conducted at the Lithuanian<br />
Institute of Horticulture in 2002–2005. Two degrees of flower/fruitlet thinning (1 or 2 flowers/fruitlets<br />
per cluster) were applied at full bloom, at the end of flowering and at fruitlets<br />
size 10–12 mm. All thinning treatments had positive influence on fruit weight and size.<br />
The mean fruit weight was bigger by 18–34 % when thinning was applied at full bloom,<br />
and by 16–26 % – at the end of flowering. Thinning at later stage was less effective. The<br />
best practice for cv. ‘Alva’ in the young and full bearing orchard is to apply intensive thinning<br />
at the flowering period and at the end of flowering, leaving one fruitlet per cluster.<br />
Key words: apple, flowers, fruitlet, fruit weight, thinning.<br />
42
LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽININKYSTĖS INSTITUTO IR<br />
LIETUVOS ŽEMĖS ŪKIO UNIVERSITETO MOKSLO DARBAI.<br />
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Kriaušės <strong>ir</strong> trešnės poskiepių genetinė transformacija<br />
šaknijimąsi skatinančiu rolB genu, transgeno raiškos<br />
tyrimai in vitro<br />
Rytis Rugienius, Vidmantas Stanys, Gražina Stanienė<br />
Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institutas, Kauno g. 30, LT-54333, Babtai,<br />
Kauno r., el. paštas r.rugienius@lsdi.lt<br />
Tyrimai atlikti Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės instituto Augalų biotechnologijos<br />
laboratorijoje. Darbo tikslas – transformuoti kriaušių poskiepio (Cydonia oblonga) <strong>ir</strong> trešnių<br />
poskiepio (Prunus cerasus × P. canescens) augalus šaknijimąsi skatinančiu rolB genu su sk<strong>ir</strong>tingais<br />
promotoriais <strong>ir</strong> išt<strong>ir</strong>ti transgenų raišką. Tyrimų metu atlikta paprastosios cidonijos <strong>ir</strong><br />
trešnių poskiepio genetinė transformacija vektoriais rolB genu. Augalų regeneracijos dažnis po<br />
transformacijos priklausė nuo vektoriaus konstrukcijos. Iš viso gauta 99 paprastosios cidonijos<br />
<strong>ir</strong> 450 trešnių poskiepio regenerantų. Iš jų PGR būdu patv<strong>ir</strong>tintas vienas cidonijos <strong>ir</strong> aštuoni<br />
trešnių poskiepio transformantai. Visi transformuoti augalai įsišaknijo in vitro kultūroje, o<br />
cidonijos kontrolinės grupės mikroaugalų šaknijimosi dažnumas siekė 36,1 %, trešnių poskiepio<br />
– 70,2 %. Trešnių poskiepio transformantuose pas<strong>ir</strong>eiškė chimeriškumas: mikroūgliai,<br />
indukuoti iš sk<strong>ir</strong>tingų pumpurų nepalankioje rizogenezei dauginimo terpėje, šaknis regeneravo<br />
sk<strong>ir</strong>tingu dažniu. Nustatyta, kad rolB transgenas neturėjo esminės įtakos genetiškai modifikuoto<br />
trešnių poskiepio pasidauginimo koeficientui. Šaldymą -9 °C temperatūroje in vitro išgyveno<br />
86,0 % transformantų <strong>ir</strong> 95,0 % netransformuotų (kontrolinių) cidonijos K-11 klono augalų.<br />
Pažeidimo šalčiu balo vidurkis buvo atitinkamai 1,9 <strong>ir</strong> 1,8. Transformuoti <strong>ir</strong> netransformuoti<br />
cidonijos augalai pagal atsparumą šalčiui in vitro iš esmės (R ≤ 0,01) nesiskyrė. Genetinė<br />
transformacija rolB genu padidino trešnių poskiepio atsparumą šalčiui in vitro. Šaldant -9 °C<br />
temperatūroje in vitro išgyveno 48 % transformantų <strong>ir</strong> 20,7 % kontrolinių (netransformuotų)<br />
cidonijos augalų.<br />
Reikšminiai žodžiai: atsparumas šalčiui, genetinė transformacija, šaknijimasis, poskiepiai.<br />
Įvadas. Kriaušės (Pyrus communis L.) <strong>ir</strong> trešnės (Prunus avium L.) yra vieni<br />
populiariausių sodo augalų Vidurio <strong>ir</strong> Pietų Europoje. Lietuvoje jų auginimą <strong>ir</strong> plitimą<br />
riboja atsparių šalčiui veislių, išauginančių geros kokybės vaisius, trūkumas. Dėl mažo<br />
atsparumo šalčiui žemaūgiai šių sodo augalų poskiepiai, būtini intensyviai sodininkystei<br />
plėtoti, sunkiai pritaikomi. Lietuvoje atrinkta keletas perspektyvių cidonijos<br />
(Cydonia oblonga Mill.) veislių – galimų kriaušės poskiepių (Kviklys, Kvikliene,<br />
2004). Šie poskiepiai dauginami vegetatyviniu būdu. Padidinus poskiepių sugebėjimą<br />
šaknytis in vitro, būtų galima pagreitinti jų dauginimą, turėti genetiškai vienodus<br />
43
poskiepius. Vienas iš būdų – perkelti į šiuos poskiepius šaknijimąsi skatinantį rolB<br />
geną. Agrobacterium rhizogenes plazmidėse pRiA4, pRi2659 <strong>ir</strong> pRi8196 esantys<br />
rolA, rolB <strong>ir</strong> rolC genai daugeliu atvejų buvo sėkmingai panaudoti augalų genetinei<br />
transformacijai, siekiant padidinti jų šaknijimąsi (Welander <strong>ir</strong> kt., 1998; Welander,<br />
Zhu, 2000; Sed<strong>ir</strong>a <strong>ir</strong> kt., 2005; Zhu <strong>ir</strong> kt., 2001, Alpizar <strong>ir</strong> kt., 2008).<br />
Transgeninių kriaušių poskiepio BP10030 (Pyrus communis) augalų šaknijimasis<br />
in vitro terpėje be auksino svyravo nuo 67 iki 100 %, o kontroliniai augalai šioje terpėje<br />
nesišaknijo visiškai (Zhu <strong>ir</strong> kt., 2003). Pastebėta, kad rol šeimos genai, perkelti į<br />
augalus, sukelia ne tik didesnį šaknijimąsi, bet <strong>ir</strong> daug kitų morfologinių transgeninių<br />
augalų pokyčių (Alpizar <strong>ir</strong> kt., 2008). Dažnai transformantų stiebas yra sutrumpėjęs<br />
(Zhu <strong>ir</strong> kt., 2003, Welander, Zhu, 2000). Morfologinių transgenų pokyčių mechanizmas<br />
nėra labai aiškus, bet nustatyta, kad augalai, transformuoti rolB ar rolC genais, yra<br />
jautresni egzogeniniam <strong>ir</strong> endogeniniam auksinui negu netransformuoti kontroliniai<br />
augalai (Sed<strong>ir</strong>a <strong>ir</strong> kt., 2005; Casanova <strong>ir</strong> kt., 2004). Galima manyti, kad šie genai dalyvauja<br />
<strong>ir</strong> auksino biosintezėje (Meyer <strong>ir</strong> kt., 2000; Christey, 2001).<br />
Žinoma, kad rol genų promotorių raiška yra specifiška audiniui. Ji aktyviausia<br />
šaknų indų kūlelių <strong>ir</strong> apikalinėse meristemose, taip pat pastebima sėklaskilčių vandens<br />
induose. Guivarc‘h su bendraautoriais (1996) teigia, kad sk<strong>ir</strong>tingi promotoriaus domenai<br />
(A, B <strong>ir</strong> C) sukelia sk<strong>ir</strong>tingus augalo morfologijos pakitimus: sus<strong>ir</strong>aukšlėjusius<br />
lapelius, trumpus tarpubamblius arba žemaūgiškumą. Rol genų promotorių DNR sekų<br />
ribos yra labai neaiškios <strong>ir</strong> jų sekos ilgis įva<strong>ir</strong>iose augalų rūšyse <strong>ir</strong> audiniuose gali<br />
svyruoti (Handayani <strong>ir</strong> kt., 2005).<br />
Kininės aktinidijos transformacija rolABC genais sumažino transformantų atsparumą<br />
bakteriniams ligų sukėlėjams (Pseudomonas sp.). Manoma, kad tai lėmė didesnis<br />
nei kontroliniuose augaluose azoto kiekis transformantų augalų lapuose. Tai leidžia<br />
keisti šių augalų auginimo technologijas, mažinant tręšimą (Balestra <strong>ir</strong> kt., 2001).<br />
Pleotropinis transgenų poveikis gali ats<strong>ir</strong>asti dėl pačios genetinės transformacijos<br />
<strong>ir</strong> in vitro ląstelių bei augalų auginimo procedūrų. Svetimos genetinės medžiagos<br />
įterpimas į genomą neretai sąlygoja genomo struktūros <strong>ir</strong> funkcijų pokyčius, kurių<br />
pasekmė – biocheminių <strong>ir</strong> fiziologinių procesų pakitimai ląstelėse <strong>ir</strong> augale. Nustatyta,<br />
kad nptII-gus struktūrą įterpus į bulvių genomą transgeninius bulvių lapus 50 % daugiau<br />
pažeidė kenkėjų lervos (Lecardonnel <strong>ir</strong> kt., 1999). Mutacijos gali ats<strong>ir</strong>asti transgenų<br />
įsiterpimo vietose <strong>ir</strong> turėti struktūrinės ar reguliacinės reikšmės – tai priklauso nuo<br />
įsiterpimo vietos (Wilson <strong>ir</strong> kt., 2004). Transgeno įsiterpimo vietose dažniausiai pasitaiko<br />
ne didesnės kaip 100 bp delecijos, bet daugiau kaip 20 % visų atvejų pastebimos<br />
didelės (iki 78 kb) delecijos, translokacijos <strong>ir</strong> duplikacijos – genominės mutacijos<br />
(Tax <strong>ir</strong> kt., 2001). Šiuolaikinės DNR analizės metodais nustatyta, kad trangeniniuose<br />
augaluose galimos daugybinės mutacijos įva<strong>ir</strong>iose genomo vietose (Sala <strong>ir</strong> kt., 2000).<br />
Adaptyvumą lemiantys požymiai dažniausiai yra poligeniniai <strong>ir</strong> vieno iš komponentų<br />
pakitimai turi reikšmės visai adaptyvumo sistemai (Shakhbazau <strong>ir</strong> kt., 2008).<br />
Iki šiol duomenų apie rolB geno perkėlimą į cidoniją <strong>ir</strong> trešnės hibridus bei transgenų<br />
raiškos tyrimus, atsižvelgiant į galimą jų pleotropinį efektą, nėra.<br />
Darbo tikslas – transformuoti cidonijos <strong>ir</strong> trešnės poskiepio augalus šaknijimąsi<br />
skatinančiu rolB genu su sk<strong>ir</strong>tingais promotoriais <strong>ir</strong> išt<strong>ir</strong>ti transgenų raišką in vitro.<br />
44
Tyrimo objektas, metodai <strong>ir</strong> sąlygos. Tyrimams naudoti modifikuoti LSDI<br />
atrinktų paprastosios cidonijos (Cydonia oblonga Mill.) veislių K-11, K-16 <strong>ir</strong> K-19 <strong>ir</strong><br />
trešnės poskiepio (Prunus cerasus × P. canescens) augalai.<br />
Paprastoji cidonija <strong>ir</strong> trešnės poskiepis buvo modifikuoti rolB geno, izoliuoto iš<br />
Agrobacterium rhizogenes, transliuojamąja dalimi. Augalų genetinei transformacijai<br />
naudoti Biotechnologijos institute pART27 (Cs<strong>ir</strong>o) <strong>ir</strong> pNov<strong>28</strong>19 (Syngenta) plazmidžių<br />
pagrindu sukonstruoti vektoriai su sk<strong>ir</strong>tingomis kasetėmis: rolB genu (790 bp) <strong>ir</strong><br />
jo nuosavu promotoriumi, rolB genu su konstitutyviu CaMV35S promotoriumi <strong>ir</strong> rolB<br />
genu su salicilatų indukuojamu PR1 promotoriumi (Ražanskienė <strong>ir</strong> kt., 2006).<br />
Augalų genetinė transformacija. Audinių kultūroms in vitro naudota<br />
modifikuota Murashige <strong>ir</strong> Skoog (1962) (MS) terpė. Eksplantai – jauni lapeliai, gauti<br />
iš in vitro auginamų cidonijos mikroūglių. Izoliuoti eksplantai 2 val. kokultivuoti<br />
(inokuliuoti) su A. tumefaciens, turinčia vieną iš plazmidžių konstrukcijų. Palaikius<br />
dvi dienas tamsoje eksplantai perkelti į auginimo kamerą (temperatūra – 21–25 °C,<br />
apšvietimas – 50 μM m -2 s -1 PPF, fotoperiodas – 16 val.). Eksplantai auginti MS maitinamojoje<br />
terpėje su sacharozės (30 g l -1 ), NAR (0,3 μM) <strong>ir</strong> TDZ (32 μM) priedu.<br />
Praėjus 3 dienoms po transformacijos, eksplantai persodinti į terpę, turinčią 250 µg<br />
ml -1 cefotaksimo, siekiant nuslopinti likusios Agrobacterium augimą. Eksplantai<br />
buvo persodinami į tos pačios sudėties terpę kas 3–4 savaites. Ats<strong>ir</strong>adus regeneracijos<br />
židiniams (po 4–6 savaičių), regeneruojantys augalai perkelti į selektyvinę terpę su<br />
100 µg ml -1 spektinomicino. Po inokuliavimo eksplantų būklė <strong>ir</strong> regenerantų augimas<br />
vertinti kas 10 dienų. Transformantams patikrinti bendroji DNR išsk<strong>ir</strong>ta iš cidonijos<br />
<strong>ir</strong> trešnių poskiepio augalų, augintų in vitro, taikant CTAB metodą (Doyle, Doyle,<br />
1990). PGR p<strong>ir</strong>masis ciklas buvo atliekamas 95 °C temperatūroje 4 min., toliau –<br />
30 ciklų 95 °C temperatūroje 1 min., 49 °C temperatūroje 1 min., 72 °C temperatūroje<br />
1,30 min. PGR reakcijai buvo naudojamas 1 vienetas Taq DNA polimerazės<br />
(Fermentas), reakcija vyko esant 1,5 mM MgSO 4<br />
, 0,2 mM dNTP, 1 µM pradmenų:<br />
ROLBPF1 (5´-ATGGATCCCAAATTGCTATTCCTTCCACGA-3´) <strong>ir</strong> ROLBPFR1<br />
(5´-TTAGGCTTCTTTCTTCAGGTTTACTGCAGC-3´).<br />
Atliekant chimeriškumo tyrimus, vertintas trešnės poskiepio mikroūglių, regeneruotų<br />
iš atsk<strong>ir</strong>ų (ketv<strong>ir</strong>tojo <strong>ir</strong> penktojo) transformanto pumpurų, rizogenezės dažnis<br />
po penkių <strong>ir</strong> šešių subkultivavimų in vitro.<br />
Po 9, 11 <strong>ir</strong> 13 mėnesių įvertintos genetiškai modifikuoto trešnės poskiepio pasidauginimo<br />
koeficiento svyravimo ribos, nustatytas šio koeficiento svertinis vidurkis.<br />
Augalai auginti fitotrone. Tyrimams naudota klimato kamera BINDER, Eppendorf<br />
DNR gausinimo įranga, Amersham elektroforezės įranga, Herolab rezultatų vizualizavimo<br />
prietaisai.<br />
Genetiškai modifikuotų augalų atsparumo šalčiui tyrimas in vitro.<br />
Tyrimui panaudoti mikrovegetetyviniu būdu padauginti cidonijos K-11 <strong>ir</strong> trešnių<br />
poskiepių transformantų klonai. T<strong>ir</strong>ta po 100 abiejų rūšių transformantų <strong>ir</strong> 40<br />
kontrolinių (netransformuotų) cidonijos bei 58 kontroliniai trešnių poskiepio augalai.<br />
Praėjus mėnesiui po mikroūglių persodinimo į šviežią maitinamąją terpę (MS terpė<br />
su 20 mg l -1 sacharozės, 0,75 mg l -1 BAP, po 0,5 mg l -1 tiamino, p<strong>ir</strong>idoksino, nikotino<br />
rūgšties priedais), mėgintuvėliai pernešti grūdinti į kamerą, kur buvo palaikoma<br />
+2–+4 °C temperatūra. Po 35 parų grūdinimo augalai vieną parą šaldyti -9 °C<br />
45
temperatūroje. Po paros atšildymo visi augalai persodinti į maitinamąją terpę, prieš<br />
tai pašalinus šaknis. Augalų pažeidimas šalčiu balais (1 – nepažeisti arba minimaliai<br />
pažeisti, 2 – pažeista iki 30 % audinių, 3 – 30–70 %, 4 – 70 % <strong>ir</strong> daugiau, 5 – augalas<br />
žuvęs) <strong>ir</strong> išgyvenusių augalų procentas vertinti praėjus 3 savaitėms po šaldymo.<br />
Tyrimų rezultatai vertinti dispersinės analizės metodu.<br />
Rezultatai. Augalų transformacija. Cidonijos eksplantų inokuliavimas<br />
A. tumefaciens bakterijų suspensija labai sumažino augalų regeneravimo dažnį. Šis<br />
rodiklis neveikiant A. tumefaciens svyravo nuo 20,8 iki 43,8 % (nelygu veislė), o po<br />
inokuliavimo jis siekė tik 22,2 % (1 lentelė). Kontroliniame tyrime (neinokuliuoti<br />
eksplantai) dažniausiai regeneravo veislės K-11 augalai. Po poveikio su A. tumefaciens<br />
šiek tiek didesnis buvo veislės K-16 augalų regeneravimo dažnis. Kaip <strong>ir</strong> kontrolėje,<br />
mažiausiu dažniu regeneravo cidonijos K-19 augalai. Augalų regeneravimo dažnis<br />
paveikus A. tumefaciens priklausė nuo vektoriaus genetinės konstrukcijos. Inokuliavus<br />
eksplantus agrobakterija, turinčia pART27rolBd<strong>ir</strong>3 plazmidę, kurioje rolB genas yra<br />
tiesiogiai orientuotas su savo promotoriumi <strong>ir</strong> terminatoriumi, augalai regeneravo kur<br />
kas didesniu dažniu (12,2–22,2 %) nei paveikus A. tumefaciens su kitos konstrukcijos<br />
vektoriais (0–2,9 %). Eksplantus inokuliavus agrobakterija, turinčia pART27 plazmidę<br />
su rolB genu <strong>ir</strong> savo promotoriumi, iš viso gauti 78 regenerantai, o su rolB genu <strong>ir</strong><br />
CaMV35S promotoriumi – 21 regenerantas.<br />
1 lentelė. Cidonijos augalų regeneracijos priklausomumas nuo genotipo <strong>ir</strong> vektoriaus<br />
konstrukcijos<br />
Table 1. Regeneration of cydonia plants depending on genotype and vector construction<br />
Vektoriaus<br />
konstrukcija<br />
Vector construction<br />
inokuliuota<br />
eksplantų,<br />
vnt.<br />
explants inoculated,<br />
units<br />
K-11 K-16 K-19<br />
regeneravravo<br />
eksplantų,<br />
regene-<br />
inokuliuota<br />
inokuliuota<br />
eksplantų, vnt.<br />
regeneratedrated,<br />
explants inocu-<br />
regene-<br />
vnt.<br />
explants inoculated,<br />
units<br />
%*<br />
%* lated, units<br />
46<br />
regeneravo<br />
regenerated,<br />
%*<br />
pART27rolBd<strong>ir</strong>3 120 17,5 b 144 22,2 b 156 12,2 b<br />
pART27rolBrev1 120 2,5 c 204 2,9 c 168 0 c<br />
pART27rolB CaMV3 192 0,5 c 192 5,2 c 204 1,5 c<br />
pART27rolBCaMV4 156 0,6 c 144 2,8 c 192 1,0 c<br />
Kontrolė<br />
96 43,8 a 96 35,0 a 96 20,8 a<br />
Control<br />
* Duomenys, pažymėti ta pačia raide, iš esmės nesisk<strong>ir</strong>ia (R ≤ 0,01)<br />
Data marked with same letter do not differ significantly (LSD 0.01)<br />
Mūsų tyrimo duomenys rodo, kad inokuliavus cidonijos lapų eksplantus A. tumefaciens,<br />
turinčia pART27rolBrev1 konstrukciją, įsišaknijo 100 % regenerantų, o kontroliniame<br />
variante – tik 36,1 % augalų. Eksplantus inokuliavus A. tumefaciens, turinčia<br />
pART27rolBrd<strong>ir</strong>3 konstrukciją, regenerantų įsišaknijimas buvo artimas kontrolei. Po<br />
trešnės poskiepio inokuliavimo A. tumefaciens, turinčia sk<strong>ir</strong>tingas plazmides, gauta<br />
daugiau kaip 450 transformantų, iš kurių 356 įsišaknijo. Inokuliavus A. tumefaciens,
turinčia pART27rolBd<strong>ir</strong>3 plazmidės konstrukciją, visi trešnių poskiepio mikroūgliai<br />
įsišaknijo (2 lentelė). Kontrolės augalų įsišaknijo tik 70,2 %. Patikrinus regenerantus<br />
PGR būdu, rasti aštuoni augalai, turintys rolB transgeną. Transformacijos dažnis siekė<br />
2,2 %.<br />
2 lentelė. Trešnės poskiepio (Prunus cerasus × P. canescens) mikroūglių šaknijimasis<br />
in vitro po inokuliavimo A. tumefaciens<br />
Table 2. Rooting of sweet cherry rootstock (Prunus cerasus × P. canescens) microshoots<br />
in vitro after the inoculation by A. tumefaciens<br />
Pasodinta mikroūglių,<br />
vnt. Micrshoots with roots Obtained transformants<br />
Įsišaknijo mikroūglių Rasta transformantų<br />
Vektoriaus<br />
konstrukcija<br />
Planted microshoots,<br />
units units<br />
units<br />
vnt.<br />
vnt.<br />
Vector construction<br />
%*<br />
%*<br />
pART27rolBd<strong>ir</strong>3 26 26 100 a 3 11,5 a<br />
pART27rolBrev1 113 89 78,8 b 3 3,4 b<br />
pART27rolB CaMV3 243 185 76,1 b 1 0,5 c<br />
pART27rolBCaMV4 72 56 77,8 b 1 1,8 bc<br />
Kontrolė<br />
121 85 70,2 c 0 0 c<br />
Control<br />
* Duomenys, pažymėti ta pačia raide, iš esmės nesisk<strong>ir</strong>ia (R ≤ 0,01)<br />
Data marked with same letter do not differ significantly (LSD 0.01)<br />
Chimeriškumo tyrimas dauginant in vitro kultūroje (po 5 subkultivavimų).<br />
Trešnės poskiepio tyrimai rodo, kad mikroūgliai, indukuoti iš sk<strong>ir</strong>tingų<br />
pumpurų nepalankioje rizogenezei dauginimo terpėje, kurioje kontroliniai augalai<br />
neformuoja šaknų, sk<strong>ir</strong>tingu dažniu regeneravo šaknis. Iš ketv<strong>ir</strong>to pumpuro indukuota<br />
mikroūglių kultūra po 5 <strong>ir</strong> 6 subkultivavimų šaknis regeneravo 14,8 % dažniu. Iš penkto<br />
pumpuro indukuotoje mikroūglių kultūroje rizogenezė po penkto subkultivavimo vyko<br />
du kartus mažesniu dažniu, o po šešto subkultivavimo sumažėjo dar perpus (3 lentelė).<br />
3 lentelė. Genetiškai modifikuotų trešnės poskiepio mikroūglių rizogenezė<br />
Table 3. Rhizogenezis of genetically modified sweet cherry rootstock microplants<br />
Pradinio pumpuro Nr.<br />
Initial bud No<br />
Rizogenezės dažnis<br />
Frequency of rhizogenesis, %<br />
po 5 subkultivavimų po 6 subkultivavimų<br />
after 5 subcultivations after 6 subcultivations<br />
4 14,8 14,8<br />
5 7,9 3,1<br />
Genetiškai modifikuotų trešnės poskiepio <strong>ir</strong> cidonijų vegetatyvinio<br />
pasidauginimo koeficiento ištyrimas. Po 9–11 mėnesių auginimo in<br />
vitro genetiškai modifikuoto trešnės poskiepio pasidauginimo koeficientas svyravo<br />
nuo 0,9 iki 3,3 (4 lentelė). Po 13 mėnesių auginimo pasidauginimo koeficiento svertinis<br />
vidurkis padidėjo iki 2,2–2,3, nes nežymiai pakito šio koeficiento apatinė riba<br />
(nuo 1,0 iki 1,5). Genetiškai modifikuoto trešnės poskiepio pasidauginimo koeficientas<br />
iš esmės nesiskyrė nuo kontrolės (netransformuotų trešnės poskiepio) augalų.<br />
47
4 lentelė. Genetiškai modifikuotų (GM) <strong>ir</strong> kontrolinių trešnės poskiepių mikroūglių<br />
pasidauginimo koeficiento svyravimo ribos <strong>ir</strong> svertinis vidurkis in vitro<br />
Table 4. Limits of proliferation coefficient variation and (weighted average) of genetically<br />
modified and control sweet cherry microshoots<br />
T<strong>ir</strong>ti augalai<br />
Tested plants<br />
Trešnių poskiepis (kontrolė)<br />
Sweet cherry rootstock (control)<br />
GM trešnių poskiepis<br />
GM sweet cherry rootstock<br />
Po 9 mėnesių<br />
After 9 months<br />
Po 11 mėnesių<br />
After 11 months<br />
Po 13 mėnesių<br />
After 13 months<br />
1,0–2,7 (1,6) 1,0–3,0 (1,9) 1,7–3,0 (2,2)<br />
1,0–3,0 (1,7) 0,9–3,3 (1,9) 1,5–2,9 (2,3)<br />
Genetiškai modifikuotų trešnės poskiepio <strong>ir</strong> cidonijos augalų atsparumo<br />
šalčiui tyrimas in vitro. Tyrimo rezultatai rodo, kad transformuotų<br />
<strong>ir</strong> kontrolinių (netransformuotų) augalų šalčio sukelto pažeidimo po šaldymo -9 °C<br />
temperatūroje in vitro lygis yra panašus (5 lentelė). Transformantų pažeidimo šalčiu<br />
vidurkis siekė 1,9, kontrolinių augalų – 1,8 balo. Pagal nepažeistų arba mažai<br />
pažeistų (1 balas) augalų kiekį abi augalų grupės skyrėsi sąlyginai nedaug (tiek pažeistų<br />
transformantų – 49,0 %, kontrolinių augalų – 57,5 %). Transformuotų augalų,<br />
kai šaldant pažeidimo balas buvo 2, buvo beveik trečdaliu daugiau (36,0 %) negu<br />
tiek pat pažeistų kontrolinių augalų (7,5 %). Tačiau žymiai daugiau buvo kontrolinių<br />
augalų, kurių pažeidimo balai – 3 <strong>ir</strong> 4 (atitinkamai 17,5 <strong>ir</strong> 12,5 %), negu transformantų<br />
(atitinkamai 1,0 <strong>ir</strong> 0 %). Šaldymą išgyveno 86,0 % transformantų <strong>ir</strong> 95,0 %<br />
netransformuotų cidonijos augalų. Pastarieji sk<strong>ir</strong>tumai nėra esminiai (R ≤ 0,01).<br />
5 lentelė. Transformuotų cidonijos (K-11) augalų atsparumas šalčiui in vitro<br />
Table 5. Cold hardiness in vitro of transformed (K-11) cydonia plants<br />
Pažeidimas šalčiu balais<br />
Transformantai<br />
Transformants<br />
Kontrolė (netransformuoti augalai)<br />
Control (untransformed plants)<br />
Cold injury score vnt.<br />
vnt.<br />
%<br />
units<br />
units<br />
%<br />
1 49 49,0 23 57,5<br />
2 36 36,0 3 7,5<br />
3 1 1,0 7 17,5<br />
4 0 0 5 12,5<br />
5 14 14,0 2 5,0<br />
Pažeidimo vidurkis balais<br />
1,9 1,8<br />
Average injury score<br />
Gyvų augalų<br />
86,0 a 95,0 a<br />
Survived plants, %*<br />
* Duomenys, pažymėti ta pačia raide, iš esmės nesisk<strong>ir</strong>ia (R ≤ 0,01)<br />
Data marked with same letter do not differ significantly (LSD 0.01)<br />
Šaldant -9 °C temperatūroje in vitro trešnės poskiepio augalus, transformuotus<br />
rolB genu, išgyveno 48,0 % augalų <strong>ir</strong> 20,7 % kontrolinių (netransformuotų) augalų<br />
(6 lentelė).<br />
48
6 lentelė. Transformuotų trešnės poskiepio augalų atsparumas šalčiui in vitro<br />
Table 6. Cold hardiness in vitro of transformed sweet cherry rootstock plants<br />
Pažeidimas šalčiu balais<br />
Transformantai<br />
Transformants<br />
Kontrolė (netransformuoti augalai)<br />
Control (untransformed plants)<br />
Cold injury score vnt.<br />
vnt.<br />
%<br />
units<br />
units<br />
%<br />
1 1 1,0 0 0<br />
2 5 5,0 2 3,4<br />
3 15 15,0 5 6,9<br />
4 27 27,0 6 10,4<br />
5 52 52,0 45 79,3<br />
Pažeidimo vidurkis balais<br />
4,2 a 4,6 a<br />
Average injury score<br />
Gyvų augalų<br />
48,0 a 20,7 b<br />
Survived plants, %*<br />
* Duomenys, pažymėti ta pačia raide, iš esmės nesisk<strong>ir</strong>ia (R ≤ 0,01)<br />
Data marked with same letter do not differ significantly (LSD 0.01)<br />
Šių grupių augalų pažeidimo balo vidurkis iš esmės nesiskyrė – pažeista atitinkamai<br />
4,2 <strong>ir</strong> 4,6 balo. Šaltis sukėlė daugumos šaldymą in vitro išgyvenusių augalų stiprius<br />
pažeidimus. Net 42 % transformuotų augalų pažeidimas buvo įvertintas 3–4 balais,<br />
tokių kontrolinių augalų buvo 17,3 % (79,3 % kontrolinių augalų buvo žuvę). Tik<br />
nedidelė dalis abiejų grupių augalų buvo silpnai pažeisti (1–2 balai) – atitinkamai 6<br />
<strong>ir</strong> 3,4 %.<br />
Aptarimas. Inokuliavus eksplantus agrobakterija, turinčia pART27rolBd<strong>ir</strong>3<br />
plazmidę, kurioje rolB genas yra orientuotas su savo promotoriumi <strong>ir</strong> terminatoriumi<br />
3‘–5‘, cidonijos augalai regeneravo daug didesniu dažniu (12,2–22,2 %) nei paveikus<br />
A. tumefaciens su kitos konstrukcijos vektoriais (0–2,9 %). Matyt, ši konstrukcija yra<br />
palankiausia augalų regeneracijai. Atsižvelgiant į tai, kad rolB genas gali paveikti<br />
augalo reakciją į endogeninius <strong>ir</strong> egzogeninius fitohormonus (Sed<strong>ir</strong>a <strong>ir</strong> kt., 2005;<br />
Casanova <strong>ir</strong> kt., 2004), galima manyti, kad rolB geno konstrukcija su nuolat veikiančiu<br />
CaMV promotoriumi yra hiperaktyvi, iškreipia morfogenezės signalus, todėl trukdo<br />
regeneracijai. Neigiamai augalų regeneraciją veikia <strong>ir</strong> atv<strong>ir</strong>kštinė rolB geno orientacija<br />
vektoriuje. Šios tendencijos pas<strong>ir</strong>eiškė visuose agrobakterijos paveiktuose cidonijos<br />
klonuose, nesvarbu koks eksplanto genotipas.<br />
Ištyrus paprastosios cidonijos regenerantus PGR metodu, nustatyta, kad rolB transgeną<br />
turėjo tik augalai, gauti iš eksplantų, inokuliuotų agrobakterija, turinčia p<strong>ir</strong>mąją iš<br />
čia minėtų konstrukcijų. Iš to, kad visi šie augalai gerai įsišaknijo, galima spręsti, kad<br />
rolB transgenas skatina transformuotų augalų šaknijimąsi. Kita vertus, palyginti maža<br />
patv<strong>ir</strong>tintų transformantų dalis neleidžia patikimai spręsti apie transgeno įtaką augalų<br />
regeneracijai <strong>ir</strong> šaknijimuisi. Tačiau negalima atmesti prielaidos, kad inokuliavimas<br />
agrobakterija turėjo regenerantams netiesioginį, epigenetinį poveikį. Regenerantai<br />
išsiskyrė specifine šaknelių morfologija – jos visos buvo gausiai apaugusios šakniaplaukiais<br />
<strong>ir</strong> dėl ištiso jų sluoksnio šaknelės atrodė pūkuotos.<br />
Visi trešnių poskiepio ūgliai, inokuliuoti agrobakterija su pART27rolBd<strong>ir</strong>3,<br />
49
įsišaknijo, o kontrolės augalų įsišaknijo tik 70,2 %. Dėsninga, kad ūglių šaknijimosi<br />
dažnis priklausė nuo naudojant PGR patv<strong>ir</strong>tintų transformantų kiekio. Šis kiekis<br />
buvo nevienodas <strong>ir</strong> priklausė nuo transgeno konstrukcijos. Daugiausia transformantų<br />
(po tris) gauta naudojant pART27rolBd<strong>ir</strong>3 <strong>ir</strong> pART27rolBrev1 konstrukcijas. Tik po<br />
vieną transformantą gauta naudojant konstrukcijas su rolB genu <strong>ir</strong> žiedinių kopūstų<br />
mozaikos v<strong>ir</strong>uso promotoriumi. Matyt, ši konstrukcija mažiau palanki transformantų<br />
gyvybingumui.<br />
Į in vitro kultūrą įterpus to paties genetiškai modifikuoto trešnės poskiepio augalo<br />
sk<strong>ir</strong>tingus pumpurus, tyrėjų dėmesį atkreipė nevienodas eksplantų, regeneruojančių<br />
šaknis mikroūglių padauginimo maitinamojoje terpėje, kiekis. Todėl buvo iškelta<br />
augalų chimeriškumo prielaida. Siekiant patikrinti šią prielaidą, buvo vertinamas<br />
šaknų susidarymas mikroūgliuose, sekant jų kilmę. Tyrimo rezultatai patv<strong>ir</strong>tina, kad<br />
iš dalies pumpurų regeneruoti mikroūgliai vėlesniuose dauginimo etapuose praranda<br />
rizogenezės potencialą. Toks reiškinys rodo transgeninio augalo chimeriškumą.<br />
Netransformuotos ląstelės laipsniškai išstumia transformuotąsias kaip mažiau gyvybingas<br />
ar mažiau prisitaikiusias trofinėje audinių <strong>ir</strong> organų sistemoje. Literatūroje<br />
aprašytas ne vienas tranformantų chimeriškumo atvejis. Tarp rolC transgeninių tabako<br />
augalų 6,5 % buvo periklininės chimeros (Schmülling, Schell, 1993). Tai reiškia, kad<br />
chimerinės <strong>ir</strong> transformuotos ląstelės buvo išsidėsčiusios sluoksniais. Kadangi rolC<br />
transgenas lemia pigmentacijos sumažėjimą, ląstelių sluoksniai buvo lengvai išsk<strong>ir</strong>iami<br />
pagal audinių spalvos sk<strong>ir</strong>tumus – transformuoti audiniai buvo šviesesni. Mūsų tyrimo<br />
atveju vizualaus sk<strong>ir</strong>tumo tarp transformuotų <strong>ir</strong> netransformuotų audinių nėra, išskyrus<br />
didesnį transformantų šaknijimąsi, kuris tolesniuose dauginimo etapuose atsk<strong>ir</strong>ose<br />
transformantų linijose kinta nevienodai.<br />
Transgeninių augalų genetinis nestabilumas, pas<strong>ir</strong>eiškiantis atsk<strong>ir</strong>ose transformantų<br />
linijose, nėra retas reiškinys, bet jo priežastys ne visai aiškios (Courtail <strong>ir</strong> kt.,<br />
2001, Matsumoto <strong>ir</strong> kt., 2007). Negalima atmesti prielaidos, kad dėl mūsų t<strong>ir</strong>tų augalų<br />
rizogenezės potencialo mažėjimo kaltas genų raiškos kitimas – epigenetinis reiškinys.<br />
Šiems klausimams išaiškinti būtini tolesni tranformantų tyrimai.<br />
Pagal p<strong>ir</strong>minius trešnės poskiepių pasidauginimo in vitro sistemoje rezultatus<br />
galima daryti prielaidą, kad įterptas transgenas, o galbūt <strong>ir</strong> chimeriškumas, neturi<br />
esminės įtakos augalų pasidauginimui in vitro. Pasidauginimo koeficientas labiau<br />
priklausė nuo konkretaus eksplanto fiziologinės būsenos nei nuo transgeno buvimo<br />
augale <strong>ir</strong> svyravo nuo 0,9 iki 3,3. Tyrimai tęsiami toliau. Kartu vertinamas genetiškai<br />
modifikuotos cidonijos pasidauginimo koeficientas.<br />
Kadangi transgenai išsisk<strong>ir</strong>ia pleotropiniu poveikiu morfologiniams požymiams,<br />
svarbu įvertinti, kokį poveikį rolB daro kitam kriaušių poskiepiams svarbiam požymiui<br />
– atsparumui šalčiui. Ankstesniais tyrimais nustatyta, kad sk<strong>ir</strong>tingų cidonijos<br />
veislių, nepažeistų šalčio (šaldant -9 °C temperatūroje in vitro), mikroūglių kiekis<br />
įva<strong>ir</strong>uoja nuo 5,4 % (K-16) iki <strong>28</strong>,2 % (K-19). Išliko nepažeista 20 % K-11 augalų<br />
(Rugienius <strong>ir</strong> kt., 2008). Atliekant cidonijos rolB transformantų atsparumo šalčiui<br />
tyrimą in vitro pastebėta, kad transgenas šio augalo atsparumą šalčiui paveikė nedaug.<br />
Pažeidimo šalčiu balo vidurkis buvo artimas kontrolei. Transgenas 9 % sumažino šaldymą<br />
in vitro išgyvenusių augalų kiekį, tačiau lėmė 20 % didesnį negu kontrolėje mažai<br />
(1–2 balai) pažeistų augalų kiekį. Galima teigti, kad transformacija rolB genu paveikė<br />
50
cidonijos atsparumą šalčiui in vitro, tačiau ši poveikį sunku būtų laikyti kryptingu <strong>ir</strong><br />
iš esmės pakeičiančiu cidonijos prisitaikymą prie žemos temperatūros. Sk<strong>ir</strong>tumus iš<br />
dalies galėjo lemti somakloninis kintamumas, neretai pas<strong>ir</strong>eiškiantis regeneruojant<br />
augalus iš lapų eksplantų.<br />
Kitaip negu cidonijos, šaldymą išgyvenusių trešnės poskiepio augalų kiekį rolB<br />
transgenas padidino trečdaliu (27,3 %), nors pažeidimo balo vidurkis pakito nedaug.<br />
Gavelienės <strong>ir</strong> kt. (2005) tyrimų rezultatai rodo, kad fiziologiniai auksino analogai padidino<br />
monosacharidų kaupimąsi rapsų šaknyse <strong>ir</strong> tai galėjo turėti reikšmės didesniam<br />
augalų ištvermingumui žiemą. Nevienareikšmė egzogeninių fitohormonų įtaka braškių<br />
užsigrūdinimui <strong>ir</strong> atsparumui šalčiui in vitro pastebėta anksčiau atliekant tyrimus LSDI<br />
(Lukoševičiūtė <strong>ir</strong> kt., 2007). Sk<strong>ir</strong>tumus tarp cidonijos <strong>ir</strong> trešnės poskiepio šaldymo<br />
in vitro rezultatų galima paaiškinti tuo, kad, kitaip negu cidonijai, trešnės poskiepiui<br />
-9 °C yra kritinė temperatūra. Net <strong>ir</strong> nedideli genominiai <strong>ir</strong> fiziologiniai pokyčiai dėl<br />
rolB transgeno galėjo turėti didesnės reikšmės augalų išgyvenimui šaldant šioje temperatūroje<br />
in vitro. Be to, galima daryti prielaidą, kad fitohormonų sudėties <strong>ir</strong> kiekio<br />
pokyčiai, nulemti rolB transgeno, trešnės poskiepio atsparumui turi didesnę reikšmę<br />
negu cidonijai. Kitaip tariant, trešnės poskiepio atsparumo šalčiui sistema yra jautresnė<br />
fitohormonų sudėties ar kiekio pokyčiams.<br />
Apibendrinant galima pasakyti, kad transgeno pleotropinis poveikis priklauso nuo<br />
paties transgeno <strong>ir</strong> augalo rūšies adaptyvumo mechanizmo ypatumų.<br />
Išvados. 1. Atlikta kriaušės poskiepio (Cydonia oblonga) <strong>ir</strong> trešnės poskiepio<br />
(Prunus cerasus × P. canescens) genetinė transformacija vektoriais su šaknijimąsi<br />
skatinančiu rolB genu. Regeneracijos dažnis priklausė nuo vektoriaus konstrukcijos.<br />
Iš viso gauta 99 paprastosios cidonijos <strong>ir</strong> 450 trešnės poskiepio regenerantų. Iš jų PGR<br />
būdu patv<strong>ir</strong>tintas vienas cidonijos <strong>ir</strong> aštuoni trešnių poskiepio transformantai. Visi<br />
transformuoti augalai įsišaknijo, o cidonijos kontrolinės grupės šaknijimosi dažnis<br />
siekė 36,1 %, trešnės poskiepio – 70,2 %.<br />
2. Trešnių poskiepio transformantuose pas<strong>ir</strong>eiškė chimeriškumas: mikroūgliai,<br />
indukuoti iš sk<strong>ir</strong>tingų pumpurų nepalankioje rizogenezei dauginimo terpėje, šaknis<br />
regeneravo sk<strong>ir</strong>tingu dažniu.<br />
3. RolB transgenas neturėjo esminės įtakos genetiškai modifikuoto trešnių poskiepio<br />
pasidauginimo koeficientui.<br />
4. Transformuoti <strong>ir</strong> netransformuoti cidonijos augalai, šaldant -9 °C temperatūroje<br />
in vitro, pagal atsparumą šalčiui iš esmės (R ≤ 0,01) nesiskyrė.<br />
5. Genetinė transformacija rolB genu padidino trešnės poskiepio atsparumą šalčiui<br />
in vitro: šaldant -9 °C temperatūroje in vitro išgyveno 48 % transformantų <strong>ir</strong> 20,7 %<br />
kontrolinių (netransformuotų) cidonijos augalų.<br />
Padėka. Tyrimus rėmė Lietuvos valstybinis mokslo <strong>ir</strong> studijų fondas. Projektas<br />
ATSPARUMAS ŠALČIUI. Reg. Nr. N-07014.<br />
Gauta 2009 03 06<br />
Parengta spausdinti 2009 03 07<br />
51
Literatūra<br />
1. Alpizar E., Dechamp E., Lapeyre-Montes F., Guilhaumon C., Bertrand B.,<br />
Jourdan C., Lashermes P., Etienne H. 2008. Agrobacterium rhizogenes-transformed<br />
Roots of Coffee (Coffea arabica): Conditions for Long-term Proliferation,<br />
and Morphological and Molecular Characterization. Annals of Botany, 101(7):<br />
929–940.<br />
2. Balestra G. M., Rugini E., Varvaro L. 2001. Increasing of susceptibility to<br />
Pseudomonas syringae pv. syringae and Pseudomonas v<strong>ir</strong>idiflava of transgenic<br />
rolABC genes kiwi plants and its inheritance in T1 offspring. Journal of<br />
Phytopathology, 149: 189–194.<br />
3. Casanova E., Valdés A. E., Zuker A., Fernández B., Vainstein A., Trillas M.<br />
I., Moysset L. 2004. rolC-transgenic carnation plants: adventitious organogenesis<br />
and levels of endogenous auxin and cytokinins. Plant Science, 167(3):<br />
551–560.<br />
4. Christey M. C. 2001. Use of Ri-mediated transformation for production of transgenic<br />
plants. In vitro Cellular and Developmental Biology – Plant, 37: 687–700.<br />
5. Courtail B., Fenebach F., Ebehard S., Rhomer L., Chiapello H., Carilleri C.,<br />
Lucas. H. 2001. Tnt1 transposition events are induced by in vitro transformation<br />
of Arabidopsis thaliana, and transposed copies integrated into genes. Molecular<br />
Genetics and Genomics, 265: 32–42.<br />
6. Doyle J. J., Doyle J. L. 1990. Isolation of plant DNA from fresh tissue. Focus,<br />
12(1): 13–15.<br />
7. Gaveliene V., Novickiene L., Miliuviene L., Brazauskiene J., Kazlauskiene D.<br />
2005. Possibilities to use growth regulators in winter oilseed rape growing technology<br />
2. Effects of auxin analogues on the formation of oilseed rape generative<br />
organs and plant winterhardiness. Agronomy research, 3(1): 9–19.<br />
8. Guivarc’h A., Carne<strong>ir</strong>o M., Vilaine F., Pautot V., Chriqui D. 1996. Tissue-specific<br />
expression of the rolA gene mediates morphological changes in transgenic tobacco.<br />
Plant Molecular Biology, 30(1): 125–34.<br />
9. Handayani N. S. N., Moriuchi H., Yamakawa M., Yamashita I., Yoshida K.,<br />
Tanaka N. 2005. Characterization of the rolB promoter on mikimopine-type<br />
pRi1724 T-DNA. Plant Science, 168(5): 1 353–1 364.<br />
10. Kviklys D., Kviklienė N. 2004. Pear rootstock effect on growth, productivity<br />
and fruit internal quality. Acta Horticulturae, 658(1): 359–364.<br />
11. Lecardonnel A., Prevost G., Beaujean A., Sangwan-Norreel B. S. 1999. Genetic<br />
Transformation of Potato with nptII-gus Marker Genes Enhances Foliage<br />
Consumption by Colorado Potato Beetle Larvae. Molecular Breeding, 5:<br />
441–451.<br />
12. Lukoševičiūtė V., Rugienius R., Kavaliauskaitė D. 2007. Braškių užsigrūdinimo<br />
žemoms temperatūroms tyrimai in vitro. Sodininkystė <strong>ir</strong> daržininkystė, 26(3):<br />
<strong>28</strong>0–<strong>28</strong>7.<br />
13. Matsumoto K., Cunha N. B., Morais L. S., Aragao F. J. L. 2007. Instability<br />
of transgenes in in vitro-maintained banana plants. Acta Horticulturae, 738:<br />
529–533.<br />
52
14. Meyer A, Tempé J., Constantino P. 2000. Ha<strong>ir</strong>y root: a molecular overview.<br />
Functional analysis of Agrobacterium rhizogenes T-DNA genes. In: G. Stacey,<br />
N. T. Keen (eds.), Plant-microbe interactions. Saint Paul, MN, 93–139.<br />
15. Murashige T., Skoog F. 1962. A revised medium for rapid growth and bioassays<br />
with tobacco tissue culture. Plant Physiology, 15: 473–497.<br />
16. Ražanskienė A., Stanienė G., Rugienius R., Gelvonauskienė D., Zalunskaitė I.,<br />
Vinskienė J., Stanys V. 2006. Transformation of Quince (Cydonia oblonga) with<br />
the rolB gene-based constructs under different promoters. Journal of Fruit and<br />
Ornamental Plant Research, 14 (suppl. 1): 95–102.<br />
17. Rugienius R., Lukoševičiūtė V., Stanienė G., Stanys V. 2008. Žemės ūkio augalų<br />
atsparumo šalčiui tyrimai in vitro. Sodininkystė <strong>ir</strong> daržininkystė, 27(3): 47–59.<br />
18. Sala F., Arenciba A., Castiglione S., Pelucchi A. 2000. Somaclonal Variation in<br />
Transgenic Plants. Acta Horticulturae, 530: 411–419.<br />
19. Schmülling T., Schell J. 1993. Transgenic tobacco plants regenerated from leaf<br />
disks can be periclinal chimeras. Plant Molecular Biology, 21(4): 705–708.<br />
20. Sed<strong>ir</strong>a M., Butler E., Gallagher T., Welander M. 2005. Verification of auxininduced<br />
gene expression during adventitious rooting in rol B-transformed and<br />
untransformed apple Jork 9. Plant Science, 168(5): 1 193–1 198.<br />
21. Shakhbazau A. V., Yakovleva G. A., Rod’kina I. A., Kartel N. A. 2008. Pleiotropic<br />
effects of the chitinase gene from Serratia plymuthica in transgenic Potato.<br />
Cytology and Genetics, 42(2): 75–80.<br />
22. Tax F., Vernon, D. 2001. T-DNA-associated Duplication/Translocations in<br />
Arabidopsis. Implications for Mutant Analysis and Functional Genomics. Plant<br />
Physiology, 126: 1 527–1 538.<br />
23. Welander M., Pawlicki N., Holefors A., Wilson F. 1998. Genetic transformation<br />
of apple rootstock M26 with rolB gene and its influence on rooting. Journal of<br />
Plant Physiology, 53: 371–380.<br />
24. Welander M., Zhu L. H. 2000. The rooting ability of rolB transformed clones of<br />
the apple rootstock M26 and its relation to gene expression. Acta Horticulturae,<br />
521: 133–138.<br />
25. Wilson A., Latham J., Steinbrecher R. 2004. Genome Scrambling–Myth<br />
or Reality Transformation-Induced Mutations in Transgenic Crop Plants.<br />
EcoNexus, Brighton.<br />
26. Zhu L. H., Holefors A., Ahlman A., Xue Z. T., Welander M. 2001. Transformation<br />
of the apple rootstock M.9/29 with the rolB gene and its influence on rooting and<br />
growth. Plant Science, 160: 433–439.<br />
27. Zhu L. H., Li X. Y., Ahlman A., Welander M. 2003. The rooting ability of the<br />
dwarfing pear rootstock BP10030 (Pyrus communis) was significantly increased<br />
by introduction of the rolB gene. Plant Science, 165(4): 829–835.<br />
53
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. SCIENTIFIC ARTICLES. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Genetic transformation of pear and sweet cherry rootstocks by rooting<br />
stimulating rolB transgene and evaluation of its expression in vitro<br />
R. Rugienius, V. Stanys, G. Stanienė<br />
Summary<br />
The investigations were carried out in the Plant Biotechnology Laboratory of LIH. Aim of<br />
the study – to transform pear rootstock (Cydonia oblonga) and sweet cherry rootstock (Prunus<br />
cerasus × P. canescens) plants with rooting stimulating rolB gene driven by different promoters<br />
and to evaluate expression of the transgene. Genetic transformation of the cydonia and sweet<br />
cherry rootstock by rolB gene was performed during the study. Frequency of plant regeneration<br />
depended on vector construction. 99 regenerants of cydonia and 450 regenerants of sweet<br />
cherry rootstock were obtained after inoculation with A. tumefaciens. Among them, as proved<br />
by PCR, there were one transformant of cydonia and eight transformants of sweet cherry. All<br />
transformants rooted in vitro. Rooting rate of cydonia control plants was only 36.1 %, of sweet<br />
cherry rootstock – 70.2 %. Among sweet cherry rootstock transformants chimeras were clarified<br />
– microplants induced from different buds regenerated roots in highly uneven frequency. It<br />
was established during the investigations that rolB transgene did not influence proliferation rate<br />
of genetically modified sweet cherry rootstocks in vitro. Survival rate of cydonia K-11 transformants<br />
after freezing at -9 °C temperature in vitro was 86.0 %, when control (not transformed)<br />
plants survived 95.0 %. Cold injury average score was respectively 1.9 and 1.8. Transformed<br />
and control plants of cydonia did not differed significantly by cold hardiness in vitro. Genetic<br />
transformation with rolB gene increased cold hardiness of sweet cherry rootstock in vitro. After<br />
freezing under the same conditions survival rate of sweet cherry transformants was 48 %, and<br />
only 20.7 % of control plants survived.<br />
Key words: cold hardiness, genetic transformation, rooting, rootstocks.<br />
54
LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽININKYSTĖS INSTITUTO IR<br />
LIETUVOS ŽEMĖS ŪKIO UNIVERSITETO MOKSLO DARBAI.<br />
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Tarprūšinių serbentų hibridų ištvermingumas žiemą <strong>ir</strong><br />
žiedų atsparumas pavasario šalnoms<br />
Tadeušas Šikšnianas, Vidmantas Stanys, Rytis Rugienius,<br />
Šarūnė Morkūnaitė-Haimi<br />
Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institutas, Kauno g. 30, LT-54333, Babtai,<br />
Kauno r., el. paštas t.siksnianas@lsdi.lt<br />
2007–2008 metais įvertintas serbentų rūšių <strong>ir</strong> tarprūšinių vidusekcijinių bei tarpsekcijinių<br />
hibridų ištvermingumas žiemą <strong>ir</strong> jų žiedų atsparumas pavasario šalnoms. Kryžminimams<br />
naudoti šalčiui atsparūs juodojo serbento krūmai nepašalo, o amerikinio serbento krūmai<br />
buvo stipriai (3,0 balai 0–5 balų skalėje) pašalę. Juodojo <strong>ir</strong> amerikinio serbentų F 2<br />
-F 3<br />
hibridai<br />
taip pat atsparūs šalčiui: jų krūmų pašalimas žiemą buvo silpnas (0,4–0,65 balo), o amerikinio<br />
<strong>ir</strong> juodojo serbentų hibridų atsparumas buvo daug mažesnis (pašalimai iki 3,3 balo).<br />
Vertinant žiedus metro aukštyje, išryškėjo sk<strong>ir</strong>tumas tarp juodojo <strong>ir</strong> amerikinio serbentų<br />
žiedų atsparumo pavasario šalnoms. Amerikinio serbento pažeistų žiedų buvo 1,3 %, o<br />
juodojo serbento – 16,8 %. Nepriklausomai nuo kryžminimo krypties, juodojo <strong>ir</strong> amerikinio<br />
serbentų hibridai pavasario šalnoms neatsparūs. Didelės šalnos (2007 m.) stipriai (vidutiniškai<br />
3–4 balai) pažeidė žiedus, o 2008 metais pažeidimai priklausė nuo genotipo <strong>ir</strong> buvo stiprūs,<br />
vidutiniai <strong>ir</strong> silpni (3–0,5 balo).<br />
Tarprūšinių juodojo serbento veislių <strong>ir</strong> Eucoreosma sekcijos serbentų laukinių rūšių<br />
(R. janczewskii Pojark., R. pauciflorum Turcz., R. ussuriensis Jancz.) hibridai ištvermingi:<br />
krūmų pašalimas žiemą buvo silpnas (0,3–1,3 balo). 2008 m. pavasario šalnų metu žiedų<br />
pažeidimas buvo silpnas <strong>ir</strong> vidutinis (0,7–1,9 balo).<br />
Juodojo <strong>ir</strong> raudonojo serbentų krūmai ištvermingi žiemą <strong>ir</strong> jų tarprūšiniai hibridai žiemą<br />
buvo pažeisti silpnai. Šių rūšių t<strong>ir</strong>tų veislių augalų žiedus šalnos pažeidė silpnai (0,5–0,8 balo).<br />
Šių serbentų tarprūšinių F 2<br />
hibridų žiedai buvo pažeisti nevienodai (0,6–2,6 balo) <strong>ir</strong> labiausiai<br />
priklausė nuo kryžminimui panaudotų juodojo serbento veislių. Juodojo serbento <strong>ir</strong> agrasto<br />
F 2<br />
hibridų krūmų pašalimas žiemą <strong>ir</strong> žiedų pašalimas pavasario šalnų metu buvo silpnas arba<br />
vidutinis (0,4–2,6 balo). Žiedų pašalimas nesusijęs su krūmų ištvermingumu.<br />
Reikšminiai žodžiai: hibridai, pašalimas, rūšys, serbentai, ūgliai, žiedai.<br />
Įvadas. Serbentų ūglių audiniai atsparūs šalčiui, nors po atodrėkių jų atsparumas<br />
sumažėja (Duchovskis, 1998; Trajkovski <strong>ir</strong> kt., 1998). Juodųjų serbentų žiedus <strong>ir</strong> žiedpumpurius<br />
pavasarį pažeidžia šalnos. Šalna – tai pažemio oro sluoksnio arba pav<strong>ir</strong>šiaus<br />
temperatūros pažemėjimas iki neigiamos, kai paros vidutinė temperatūra yra teigiama.<br />
Šylantis klimatas paankstina augalų vegetaciją <strong>ir</strong> tuo pačiu didėja pavasarinių šalnų<br />
pavojus (Sakalauskienė <strong>ir</strong> kt., 2008). Juodųjų serbentų santykinis ramybės tarpsnis<br />
55
aigiasi, kai vidutinė oro temperatūra aukštesnė kaip 5 °C, o žydėjimas prasideda,<br />
kai vidutinė paros temperatūra pasiekia 8 °C (Holubowicz, Bereszynska, 1984).<br />
Amerikinis <strong>ir</strong> auksuotasis serbentai žydi vėlai <strong>ir</strong> išvengia pražūtingų pavasario šalnų<br />
(Keep <strong>ir</strong> kt.,1977; Šikšnianas <strong>ir</strong> kt., 2006). Šalnoms atsparūs <strong>ir</strong> ištvermingi žiemą serbentai<br />
yra kilę iš raudonojo serbento (Kluczynska, 1972). Nustatyta, kad tarprūšiniai<br />
kryžminimai sudaro galimybes iš sk<strong>ir</strong>tingų serbentų rūšių perkelti atsparumo genus <strong>ir</strong><br />
sukurti vėlai žydinčius hibridinės kilmės juoduosius serbentus (Кичина, 1984, Князев,<br />
Огольцова, 2004). Ištyrus juodųjų serbentų generatyvinių organų raidą <strong>ir</strong> įvertinus jų<br />
atsparumą šalnoms (Duchovskis <strong>ir</strong> kt., 2000), nustatyta, kad šalčiui atsparių augalų<br />
atranka yra perspektyvi.<br />
Darbo tikslas – įvertinti tarprūšinių vidusekcijinių <strong>ir</strong> tarpsekcijinių serbentų hibridų<br />
ištvermingumą žiemą bei jų žiedų atsparumą pavasario šalnoms.<br />
Tyrimo objektas, metodai <strong>ir</strong> sąlygos. T<strong>ir</strong>ti serbentų vidusekcijiniai (Eucoreosma)<br />
juodojo serbento Ribes nigrum L. <strong>ir</strong> šios sekcijos laukinių serbentų rūšių: amerikinio<br />
R. americanum Mill., mažažiedžio R. pauciflorum Turcz., usūrinio R. ussuriensis<br />
Jancz., jančevskio R. janczewskii Pojark., tarprūšinių hibridų augalai <strong>ir</strong> juodojo bei<br />
lapkotinio serbentų R. nigrum L. × R. petiolare Dougl. F 1<br />
tarprūšinio hibrido augalai.<br />
Taip pat t<strong>ir</strong>ti serbentų tarpsekcijiniai juodojo R. nigrum L. (Eucoreosma) <strong>ir</strong> raudonojo<br />
R. petraeum Wulf. (Ribesia) serbentų bei agrasto R. uva-crispa L. (Eugrossularia)<br />
tarprūšinių hibridų augalai.<br />
Tarprūšiniams kryžminimams naudoti juodojo serbento šešių veislių: ‘Minaj<br />
Šmyriov’, ‘Vakariai’, ‘Triton’, ‘Titania’‚‘Ben T<strong>ir</strong>ran’ <strong>ir</strong> ‘Ben Lomond’, raudonojo serbento<br />
dviejų veislių: ‘Rondom’ <strong>ir</strong> ‘Jonkheer van tets’ bei agrasto keturių veislių: ‘Čiornyj<br />
Negus’, ‘Ščiedryj’, ‘Kursu Dzintars’ <strong>ir</strong> ‘Anglų geltonieji’, augalai. Kryžminimui<br />
naudotas R. nigrum × R. americanum Nr. 85 klono F 2<br />
hibridas su R. nigrum veisle<br />
‘Tauriai’. Tarprūšiniai juodojo, amerikinio (klono Nr. Rn1299) <strong>ir</strong> raudonojo serbentų<br />
bei agrasto F 1<br />
hibridai išauginti izoliuotų gemalų metodu (Stanys, 1997). Tarprūšiniai<br />
juodojo serbento <strong>ir</strong> mažažiedžio (Rn1514), usūrinio (Rn1493) bei jančevskio (Rn1545)<br />
serbentų F 1<br />
hibridai išauginti iš sėklų. Visų kombinacijų F 2<br />
<strong>ir</strong> F 3<br />
hibridai išauginti iš<br />
selekciniame augyne laisvai persikryžminusių F 1<br />
<strong>ir</strong> F 2<br />
augalų sėklų.<br />
Serbentynas įveistas sodinant dvimečius sodinukus <strong>ir</strong> prižiūrėtas pagal intensyvias<br />
sodų <strong>ir</strong> uogynų auginimo technologijas (Kviklys, 1986; Uselis, 2002). Po 2006–2007 m.<br />
žiemos, kai gruodžio <strong>ir</strong> sausio mėn. temperatūra buvo aukštesnė už vidutinę daugiametę,<br />
o vasario pabaigoje nukrito iki -18 °C, gegužės mėnesį įvertintas trečių–penktų<br />
derėjimo metų hibridų ištvermingumas žiemą pagal ūglių pašalimą, taikant 0–5 balų<br />
skalę (0 – ūgliai nepažeisti, 1 – pažeisti silpnai (iki 10 %), 2 – vidutiniškai (iki 25 %),<br />
3 – stipriai (iki 50 %), 4 – labai stipriai (iki 75 %), 5 – žuvę vienamečiai <strong>ir</strong> daugiamečiai<br />
ūgliai). 2008 metais ūgliai nevertinti, nes žiema buvo šilta <strong>ir</strong> ūgliai buvo nepažeisti.<br />
Atsparumas pavasario šalnoms nustatytas pagal žiedų pažeidimą. Pažeidimas<br />
vertintas 2007 <strong>ir</strong> 2008 metų gegužės mėnesį, po pavasario šalnų, kurių metu minimali<br />
temperatūra buvo atitinkamai -7,7 <strong>ir</strong> -4,9 °C, taikant 0–5 balų skalę (0 – žiedai nepažeisti,<br />
1 – pažeisti silpnai (iki 10 %), 2 – vidutiniškai (iki 25 %), 3 – stipriai (iki 50 %),<br />
4 – labai stipriai (iki 75 %), 5 – pažeista daugiau kaip 75 % žiedų). 2008 metais metro<br />
aukštyje iš keturių krūmo pusių (rytinės, pietinės, vakarinės <strong>ir</strong> šiaurinės) kiekvienos<br />
pusės penkiose kekėse, užmezgusiose po 23–30 žiedų, suskaičiuoti sveiki <strong>ir</strong> pažeisti<br />
žiedai. Nustatytas pažeistų žiedų procentas.<br />
56
Bandymo duomenys įvertinti dispersinės analizės metodu, panaudojus selekciniams<br />
tyrimams atlikti parengtas kompiuterio programas (Tarakanovas, 1999).<br />
1 lentelė. Tarprūšinių juodojo <strong>ir</strong> amerikinio (R. nigrum L. × R. americanum Mill.)<br />
serbentų F 2<br />
-F 3<br />
hibridų krūmų pašalimas žiemą <strong>ir</strong> žiedų pažeidimas pavasarį<br />
Table 1. Cold resistance of interspecific F 2<br />
-F 3<br />
hybrids (R. nigrum L. × R. americanum<br />
Mill.) and frost tolerance of the<strong>ir</strong> blossoms<br />
Kilmė<br />
Origin<br />
Ūglių pašalimas<br />
balais<br />
2007 m.<br />
Shoot injury<br />
(points)<br />
Krūmo žiedų pažeidimas<br />
balais<br />
Blossom damage<br />
of the whole bush<br />
(points)<br />
Žiedų pažeidimas<br />
metro aukštyje<br />
2008 m.,<br />
Blossom damage at<br />
one meter level, %<br />
2007 m. 2008 m.<br />
R. nigrum* 0 1,7 ± 0,10 0,8 ± 0,06 16,8 ± 6,04<br />
R. americanum 3,0 ± 0,50 1,0 ± 0,01 0,4 ± 0,14 1,3 ± 0,10<br />
R. nigrum × R. americanum F 2<br />
2-83 0,3 ± 0,02 3,9 ± 0,30 2,8 ± 0,55 41,0 ± 9,00<br />
R. nigrum × R. americanum F 2<br />
2-02 0,5 ± 0,01 4,9 ± 0,08 2,2 ± 0,33 43,5 ± 26,5<br />
Vidutiniškai F 2<br />
0,40 4,40 2,50 40,3<br />
R. nigrum × R. americanum F 3<br />
Nr. 75 0,3 ± 0,02 4,8 ± 0,13 1,3 ± 0,30 11,5 ± 6,50<br />
R. nigrum × R. americanum F 3<br />
Nr. 80 1,3 ± 0,80 4,4 ± 0,14 1,5 ± 0,27 11,5 ± 1,50<br />
R. nigrum × R. americanum F 3<br />
Nr. 83 0,5 ± 0,01 3,1 ± 0,24 0,6 ± 0,16 3,5 ± 0,50<br />
R. nigrum × R. americanum F 3<br />
Nr. 96 0,8 ± 0,03 1,8 ± 0,19 1,2 ± 0,25 8,5 ± 3,50<br />
Vidutiniškai F 3<br />
0,65 3,54 1,66 8,80<br />
(R. nigrum × R. americanum<br />
Nr. 85 F 2<br />
) × R. nigrum F 3<br />
‘Tauriai’<br />
* – vidutiniai šešių veislių duomenys<br />
* – average data of six cultivars<br />
0,2 ± 0,01 - 1,1 ± 0,17 21,8 ± 9,78<br />
Rezultatai. Kryžminimui naudotų šalčiui atsparių juodojo serbento veislių augalai<br />
2007 metų žiemos laikotarpiu nepašalo, o amerikinio serbento – pašalo stipriai<br />
(3 balai). Tarprūšinių serbentų hibridų (F 2<br />
-F 3<br />
) krūmai nepašalo arba pašalo silpnai<br />
(0,3–1,3 balo). Vidutinis juodojo <strong>ir</strong> amerikinio serbentų F 2<br />
hibridų krūmų pašalimas<br />
buvo 0,4 balo, o F 3<br />
hibridų – 0,65 balo.<br />
Juodųjų serbentų žiedų pašalimas 2007 metų pavasarį buvo vidutinis (1,7 balo)<br />
<strong>ir</strong> turėjo įtakos uogų derliaus sumažėjimui. Amerikinio serbento žiedai pašalo silpnai<br />
(1,0 balo). 2008 metais pavasario šalnos juodųjų serbentų žiedus pažeidė silpnai<br />
(0,8 balo), o amerikinio – beveik nepažeidė (0,4 balo). Vertinant žiedus metro aukštyje,<br />
išryškėjo sk<strong>ir</strong>tumas tarp juodojo <strong>ir</strong> amerikinio serbentų žiedų pašalimo. Amerikinio<br />
serbento pažeistų žiedų buvo 1,3 % o juodojo serbento – 16,8 % (1 lentelė). F 2<br />
-F 3<br />
hibridų<br />
žiedų pašalimas (iki 43 %) buvo gerokai didesnis nei tėvinių augalų. Tarprūšinių<br />
juodojo <strong>ir</strong> amerikinio serbentų hibridų žiedus 2007 metų pavasario šalnos pažeidė<br />
stipriai. Vidutinis F 2<br />
hibridų žiedų pažeidimas buvo 4,4 balo, o F 3<br />
– 3,5 balo. Klono<br />
Nr. 96 žiedai buvo pažeisti mažiausiai (1,8 balo), visų kitų – stipriai (3,1–4,9 balo).<br />
2008 metais pavasario šalnos juodojo <strong>ir</strong> amerikinio serbentų žiedus pažeidė daug silpniau<br />
(0,6–2,8 balo, arba 3,5–43,5 %): vidutinis F 2<br />
hibridų žiedų pažeidimas – 2,5 balo,<br />
57
F 3<br />
hibridų – 1,7 balo. Šio pavasario šalnos pažeidė 11,5–3,5 % F 3<br />
hibridų žiedų. F 3<br />
hibridų šeimoje, gautoje sukryžminus juodojo <strong>ir</strong> amerikinio serbentų F 2<br />
kloną Nr. 85 su<br />
ištvermingais žiemą juodojo serbento veislės ‘Tauriai’ augalais, F 3<br />
palikuonių krūmų<br />
pašalimas buvo silpnas, o žiedų – vidutinis.<br />
Amerikinio <strong>ir</strong> juodojo serbento F 2<br />
hibridų (2 lentelė) krūmų pašalimas 2007 metų<br />
žiemą buvo silpnas (0,7 balo), o F 3<br />
hibridų – vidutinis <strong>ir</strong> stiprus (2,4–3,3 balo).<br />
2 lentelė. Tarprūšinių amerikinio <strong>ir</strong> juodojo (R. americanum Mill. × R. nigrum L.)<br />
serbentų F 2<br />
-F 3<br />
hibridų krūmų pašalimas žiemą <strong>ir</strong> žiedų pažeidimas pavasarį<br />
Table 2. Cold resistance of interspecific F 2<br />
-F 3<br />
hybrids (R. americanum Mill. × R. nigrum L.)<br />
and frost tolerance of the<strong>ir</strong> blossoms<br />
Kilmė<br />
Origin<br />
Ūglių pašalimas<br />
balais<br />
2007 m.<br />
Shoot injury<br />
(points)<br />
Krūmo žiedų<br />
pažeidimas balais<br />
Blossom damage of the<br />
Žiedų pažeidimas<br />
metro aukštyje<br />
2008 m.<br />
whole bush (points) Blossom damage at<br />
2007 m. 2008 m. one meter level, %<br />
R. americanum 3,0 ± 0,50 1,0 ± 0,01 0,4 ± 0,14 1,3 ± 0,10<br />
R. nigrum* 0 1,7 ± 0,10 0,8 ± 0,06 16,8 ± 6,04<br />
R. americanum × R. nigrum Nr. 47 F 2<br />
0,7 ± 0,26 4,2 ± 0,26 1,5 ± 0,19 20,1 ± 5,64<br />
R. americanum × R. nigrum Nr. 48 F 3<br />
3,3 ± 0,34 3,9 ± 0,26 0,5 ± 0,13 2,7 ± 1,67<br />
R. americanum × R. nigrum Nr. 52 F 3<br />
2,4 ± 0,75 4,7 ± 0,13 3,0 ± 0,25 53,8 ± 15,52<br />
Vidutiniškai F 3<br />
2,85 4,09 1,74 <strong>28</strong>,30<br />
* – vidutiniai šešių veislių duomenys<br />
* – average data of six cultivars<br />
2007 metais amerikinio <strong>ir</strong> juodojo serbentų F 2<br />
-F 3<br />
hibridų žiedus pavasario šalnos<br />
pažeidė stipriai (3,9–4,7 balo), o 2008 metais – silpnai (0,5 balo), vidutiniškai<br />
(1,5 balo) <strong>ir</strong> stipriai (3,0 balo) – atitinkamai 2,7, 20,1 <strong>ir</strong> 53,8 %, tai priklausė nuo<br />
genotipo. Labiau pažeisti buvo tik klono R. americanum Mill. × R. nigrum L. Nr. 52<br />
F 3<br />
augalai (2 lentelė).<br />
Juodojo serbento <strong>ir</strong> Eucoreosma sekcijos laukinių rūšių (R. janczewskii Pojark.,<br />
R. pauciflorum Turcz., R. ussuriensis Jancz., R. petiolare Dougl.) serbentų tarprūšinių<br />
F 1<br />
hibridų krūmų pašalimas žiemą buvo silpnas (0,3–1,3 balo) (3 lentelė). Stipriau<br />
pašalo R. nigrum L. veislės ‘Ben T<strong>ir</strong>ran’ <strong>ir</strong> R. ussuriensis Jancz. F 1<br />
hibridai (1,3 balo),<br />
o hibrido R. nigrum L. ‘Ben T<strong>ir</strong>ran’ × R. petiolare Dougl. F 2<br />
krūmai buvo nepažeisti.<br />
Taip pat buvo nepažeisti serbentų R. nigrum L., R. nigrum ssp. sib<strong>ir</strong>icum Wolf. <strong>ir</strong><br />
R. janczewskii Pojark. ūgliai.<br />
2007 metais pavasario šalnos stipriai pažeidė R. janczewskii Pojark. <strong>ir</strong> hibrido<br />
R. nigrum L. ‘Ben T<strong>ir</strong>ran’ × R. pauciflorum Turcz. F 1<br />
žiedus (3 lentelė). 2008 metais<br />
šalnos stipriausiai pažeidė juodojo serbento sib<strong>ir</strong>inio porūšio (R. nigrum ssp. Sib<strong>ir</strong>icum<br />
Jancz.) žiedus (4,4 balo). Kitų hibridų žiedai buvo pažeisti silpnai arba vidutiniškai<br />
(0,7–1,9 balo).<br />
58
3 lentelė. Juodojo serbento (R. nigrum L.) <strong>ir</strong> Eucoreosma sekcijos serbentų rūšių:<br />
jančevskio (R. janczewskii Pojark.), mažažiedžio (R. pauciflorum Turcz.),<br />
usūrinio (R. ussuriensis Jancz.), lapkotinio (R. petiolare Dougl.), F 1<br />
-F 2<br />
hibridų<br />
krūmų pašalimas žiemą <strong>ir</strong> žiedų pažeidimas pavasarį<br />
Table 3. Cold resistance of interspecies F 1<br />
-F 2<br />
hybrids (R. nigrum L., R. janczewskii Pojark.,<br />
R. pauciflorum Turcz., R. ussuriensis Jancz., R. petiolare Dougl.) and frost tolerance of<br />
the<strong>ir</strong> blossoms<br />
Kilmė<br />
Origin<br />
Ūglių pašalimas<br />
balais<br />
2007 m.<br />
Shoot injury<br />
(points)<br />
Krūmo žiedų<br />
pažeidimas balais<br />
Blossom damage of<br />
the whole bush (points)<br />
2007 m. 2008 m.<br />
Žiedų pažeidimas<br />
metro aukštyje<br />
2008 m.<br />
Blossom damage at<br />
one meter level, %<br />
R. nigrum* 0 1,7 ± 0,10 0,8 ± 0,06 16,8 ± 6,04<br />
R. nigrum sib<strong>ir</strong>icum 0 - 4,4 ± 0,40 29,4 ± 12,48<br />
R. janczewskii 0 4,0 ± 0,27 1.1 ± 0,14 7,2 ± 1,56<br />
R. nigrum ‘Ben T<strong>ir</strong>ran’ × 1,0 ± 0,29 - 0,7 ± 0,16 3,8 ± 1,38<br />
R. janczewskii F 1<br />
R. nigrum ‘Ben T<strong>ir</strong>ran’ ×<br />
0,3 ± 0,20 3,8 ± 0,29 1,9 ± 0,29 <strong>28</strong>,8 ± 11,35<br />
R. pauciflorum F 1<br />
R. nigrum ‘Ben T<strong>ir</strong>ran’ × 1,3 ± 0,25 - 1,1 ± 0,<strong>28</strong> 12,4 ± 2,31<br />
R. ussuriensis F 1<br />
R. nigrum ‘Ben T<strong>ir</strong>ran’ × 0 - 1,3 ± 0,37 7,5 ± 0,50<br />
R. petiolare F 2<br />
* – vidutiniai šešių veislių duomenys<br />
* – average data of six cultivars<br />
Ištvermingų žiemą juodojo <strong>ir</strong> raudonojo serbentų krūmai tyrimo metais buvo<br />
nepažeisti (4 lentelė). Šių serbentų F 2<br />
hibridų krūmai buvo pažeisti silpnai <strong>ir</strong> vidutiniškai<br />
– 0,3–1,5 balo. Krūmų pažeidimo mastas priklausė nuo juodojo serbento veislių<br />
genotipų. Mažiausiai pažeisti buvo hibridai, gauti sukryžminus juodojo serbento<br />
veislės ‘Ben Lomond’ augalus su raudonojo serbento veislės ‘Rondom’ augalais, o<br />
labiausiai – gauti sukryžminus juodojo serbento veislės ‘Vakariai’ augalus su raudonojo<br />
serbento veislės ‘Rondom’ augalais. Tarprūšinių F 2<br />
hibridų, gautų sukryžminus<br />
juodojo serbento veislės ‘Titania’ augalus su raudonojo serbento veislės ‘Jonkheer van<br />
tets’ augalais, krūmai buvo nepažeisti.<br />
T<strong>ir</strong>tų juodojo <strong>ir</strong> raudonojo serbentų veislių augalų žiedus šalnos pažeidė silpnai –<br />
atitinkamai 0,8 <strong>ir</strong> 0,5 balo, arba 16,8 <strong>ir</strong> 6,0 % (4 lentelė). Šių serbentų tarprūšinių<br />
hibridų žiedai buvo pažeisti nevienodai, tai labiausiai priklausė nuo kryžminimams<br />
panaudotų juodojo serbento veislių.<br />
Daugiausia (25,4–30,4 %) pažeistų buvo F 2<br />
hibridų žiedų, kai kryžminimams<br />
naudoti juodojo serbento veislės ‘Ben Lomond’ augalai. Kryžminimams panaudojus<br />
kitos juodojo serbento veislės augalus, hibridų žiedų pažeidimas buvo daug mažesnis<br />
(7,5–10,8 %).<br />
59
4 lentelė. Juodojo <strong>ir</strong> raudonojo (R. nigrum L. × R. petraeum Wulf.) serbentų<br />
tarprūšinių F 2<br />
hibridų krūmų pašalimas žiemą <strong>ir</strong> žiedų pažeidimas pavasarį<br />
Table 4. Cold resistance of interspecific F2 hybrids (R. nigrum L. × R. petraeum Wulf.)<br />
and frost tolerance of the<strong>ir</strong> blossoms<br />
Ūglių pašalimas<br />
Krūmo žiedų Žiedų pažeidimas<br />
balais pažeidimas balais metro aukštyje<br />
Kilmė<br />
2007 m. 2008 m.<br />
2008 m.<br />
Origin<br />
Shoot injury Blossom damage of the Blossom damage at<br />
(points) whole bush (points) one meter level, %<br />
R. nigrum* 0 0,8 ± 0,06 16,8 ± 6,04<br />
R. petraeum** 0 0,5 ± 0,24 6,0 ± 2,1<br />
R. nigrum ‘Ben Lomond’ × 0,3 ± 0,20 2,6 ± 0,24 30,4 ± 6,34<br />
R. petraeum ‘Rondom’ F 2<br />
3-2588<br />
R. nigrum ‘Ben Lomond’ × 0,3 ± 0,20 2,2 ± 0,20 25,4 ± 3,49<br />
R. petraeum ‘Rondom’ F 2<br />
3-2596<br />
R. nigrum ‘Vakariai’ × R. petraeum<br />
1,5 ± 0,10 0,6 ± 0,24 7,5 ± 5,20<br />
‘Rondom’ F 2<br />
2-273<br />
R. nigrum ‘Triton’ × R. petraeum 0,8 ± 0,25 1,4 ± 0,51 10,8 ± 2,13<br />
‘Rondom’ F2 1-90<br />
R. nigrum ‘Titania’ × R. petraeum 0 1,0 ± 0,27 10,0 ± 2,65<br />
‘Jonkheer van tets’ F 2<br />
3-2165<br />
* – vidutiniai šešių veislių duomenys / average data of six cultivars<br />
** – vidutiniai dviejų veislių duomenys / average data of two cultivars<br />
Kryžminimams naudotų veislių agrastų krūmai pašalo vidutiniškai, o juodojo serbento<br />
<strong>ir</strong> agrasto F 2<br />
hibridų krūmų pašalimas buvo silpnas arba vidutinis (0,6–2,3 balo)<br />
(5 lentelė). Šalčiui atspariausi F 2<br />
hibridai gauti sukryžminus juodojo serbento ‘Ben<br />
Lomond’ augalus su agrasto veislės ‘Čiornyj Negus’ augalais. Šių hibridų augalai<br />
pašalo silpnai – tik 0,6 balo.<br />
Juodojo serbento <strong>ir</strong> agrasto hibridų žiedų pašalimas pavasario šalnų metu buvo<br />
silpnas arba vidutinis – 0,4–2,6 balo.<br />
5 lentelė. Juodojo serbento <strong>ir</strong> agrasto (R. nigrum L. × R. uva-crispa L.) tarprūšinių<br />
F 2<br />
hibridų krūmų pašalimas žiemą <strong>ir</strong> žiedų pažeidimas pavasarį<br />
Table 5. Cold resistance of interspecific F 2<br />
hybrids (R. nigrum L. × R. uva-crispa L.) and<br />
frost tolerance of the<strong>ir</strong> blossoms<br />
Kilmė<br />
Origin<br />
Ūglių pašalimas<br />
balais<br />
2007 m.<br />
Shoot injury<br />
(points)<br />
Krūmo žiedų<br />
pažeidimas balais<br />
2008 m.<br />
Blossom damage of the<br />
whole bush (points)<br />
Žiedų pažeidimas<br />
metro aukštyje<br />
2008 m.<br />
Blossom damage at<br />
one meter level, %<br />
1 2 3 4<br />
R. nigrum* 0 0,8 ± 0,06 16,8 ± 6,04<br />
R. uva-crispa** 1,6 ± 0,75 0,6 ± 0,21 7,5 ± 3,20<br />
R. nigrum ‘Ben Lomond’ ×<br />
R. uva-crispa ‘Čiornyj Negus’ F 2<br />
0,6 ± 0,13 2,6 ± 0,68 34,6 ± 14,70<br />
60
5 lentelės tęsinys<br />
Table 5 continued<br />
1 2 3 4<br />
R. nigrum ‘Ben Lomond’ × 2,3 ± 0,88 0,4 ± 0,24 24,6 ± 11,36<br />
R. uva-crispa ‘Ščiedryj’ F 2<br />
2-1323<br />
R. nigrum ‘Titania’ × R. uva-crispa 1,8 ± 0,14 0,9 ± 0,34 8,8 ± 2,16<br />
‘Kursu Dzintars’ F 2<br />
729<br />
R. nigrum ‘Titania’ × R. uva-crispa 1,2 ± 0,44 2,2 ± 0,80 10,2 ± 2,69<br />
‘Anglų geltonieji’ F 2<br />
1-680<br />
* – vidutiniai šešių veislių duomenys / average data of six cultivars<br />
** – vidutiniai dviejų veislių duomenys / average data of two cultivars<br />
Aptarimas. Atliekant mūsų tyrimus kryžminimams buvo panaudoti ištvermingų<br />
žiemą veislių juodieji serbentai, jų krūmai buvo nepažeisti. Literatūroje nurodoma,<br />
kad daugumos t<strong>ir</strong>tų veislių serbentai santykinai atsparūs pavasario šalnoms (Uselis<br />
<strong>ir</strong> kt., 2008), bet stiprios 2007 metų šalnos jų žiedus pažeidė vidutiniškai (1,7 balo).<br />
Priešingai nei ūgliai, kurie žiemą stipriai pašąla, vėlai žydinčio amerikinio serbento<br />
žiedai atsparūs pavasario šalnoms. 2008 metų pavasario šalnų metu, kai buvo pažeista<br />
16,8 % juodojo serbento žiedų, amerikinio serbento buvo pažeista tik 1,3 % žiedų.<br />
Palyginus juodojo <strong>ir</strong> amerikinio serbentų hibridus su amerikinio <strong>ir</strong> juodojo<br />
serbentų hibridais, matyti, kad F 3<br />
hibridų, turinčių amerikinio serbento citoplazmą,<br />
ištvermingumas žiemą kur kas mažesnis. Juodojo <strong>ir</strong> amerikinio serbentų F 3<br />
hibridų<br />
krūmų pašalimas buvo silpnas (0,65 balo), o amerikinio <strong>ir</strong> juodojo serbentų F 3<br />
hibridai<br />
pašalo stipriai (2,85 balo). Visų t<strong>ir</strong>tų tarprūšinių hibridų, turinčių juodojo serbento<br />
citoplazmą, krūmai buvo ištvermingi žiemą – pažeidimas buvo silpnas, o turinčių<br />
amerikinio serbento citoplazmą – pažeidimas buvo stiprus.<br />
Tarprūšinių juodojo <strong>ir</strong> raudonojo serbentų F 2<br />
hibridų žiedų pažeidimas pavasarį<br />
buvo silpnas arba vidutinis <strong>ir</strong> labiausiai priklausė nuo kryžminimo kombinacijos, o jų<br />
krūmų pašalimas susijęs su kryžminimams naudotomis juodojo serbento veislėmis.<br />
Žiedų pašalimas nesusijęs su krūmų ištvermingumu žiemą. Juodojo <strong>ir</strong> amerikinio<br />
serbentų, juodojo <strong>ir</strong> raudonojo serbentų, juodojo serbento <strong>ir</strong> agrasto hibridai, kurių<br />
žiedai buvo stipriai pažeisti, buvo ištvermingi šaltom žiemom. Ryškus pavyzdys: juodojo<br />
serbento ‘Ben Lomond’ <strong>ir</strong> agrasto ‘Čiornyj Negus’ F 2<br />
tarprūšinių hibridų krūmų<br />
pašalimas buvo mažiausias, o žiedų pašalimas – didžiausias.<br />
Lyginant mažiausiai pažeistą juodojo serbento ‘Ben Lomond’ <strong>ir</strong> agrasto ‘Ščiedryj’<br />
hibridą (0,4 balo <strong>ir</strong> 24,6 %) su labiausiai pažeistu juodojo serbento ‘Ben Lomond’<br />
<strong>ir</strong> agrasto ‘Čiornyj Negus’ hibridu (2,6 balo <strong>ir</strong> 34,6 %) metro aukštyje, matyti, kad<br />
sk<strong>ir</strong>tumas sumažėjo dėl sk<strong>ir</strong>tingo krūmų aukščio.<br />
Pavasario šalnos stipriau pažeidžia anksti žydinčių serbentų žiedus. 2008 metais<br />
stipriausiai (4,4 balo) buvo pažeisti anksčiausiai žydinčio <strong>ir</strong> turinčio trumpą gilios<br />
ramybės periodą juodojo serbento sib<strong>ir</strong>inio porūšio (R. nigrum ssp. Sib<strong>ir</strong>icum Wolf.)<br />
žiedai. Šių tyrimų rezultatai sutampa <strong>ir</strong> su mūsų ankstesnių tyrimų (Duchovskis <strong>ir</strong> kt.,<br />
2000; Šikšnianas <strong>ir</strong> kt., 2006), <strong>ir</strong> kitų autorių (Keep <strong>ir</strong> kt.,1977; Кичина, 1984; Князев,<br />
Огольцова, 2004) tyrimų rezultatais <strong>ir</strong> rodo, kad galima atrinkti vėliau žydinčius,<br />
atsparius pavasario šalnoms tarprūšinius serbentų hibridus.<br />
61
Išvados. 1. Juodojo <strong>ir</strong> amerikinio serbentų F 2<br />
-F 3<br />
hibridų krūmų pašalimas žiemą<br />
silpnas (0,3–1,3 balo), o amerikinio <strong>ir</strong> juodojo serbentų F 3<br />
hibridų – stiprus (2,4–<br />
3,3 balo). Hibridų, turinčių amerikinio serbento citoplazmą, krūmų atsparumas šalčiui<br />
daug mažesnis. Nepriklausomai nuo kryžminimo krypties atsk<strong>ir</strong>ų hibridų žiedų pažeidimas<br />
pavasarį labai skyrėsi <strong>ir</strong> jų atsparumą nulėmė konkretaus augalo genotipas.<br />
2. Juodojo serbento veislių <strong>ir</strong> Eucoreosma sekcijos serbentų laukinių rūšių<br />
(R. janczewskii Pojark., R. pauciflorum Turcz., R. ussuriensis Jancz., R. petiolare<br />
Dougl.) tarprūšinių F 1<br />
hibridų krūmų pašalimas žiemą silpnas (0,3–1,3 balo), o žiedų<br />
pašalimas pavasarį, šalnų metu, – nuo silpno iki vidutinio (0,7–1,9 balo).<br />
3. Juodojo <strong>ir</strong> raudonojo serbentų krūmai ištvermingi žiemą <strong>ir</strong> jų tarprūšiniai<br />
hibridai buvo pažeisti silpnai. Šių rūšių t<strong>ir</strong>tų veislių augalų žiedus šalnos pažeidė<br />
silpnai – atitinkamai 0,8 <strong>ir</strong> 0,5 balo. Šių serbentų tarprūšinių F 2<br />
hibridų žiedai buvo<br />
pažeisti nevienodai (0,6–2,6 balo) <strong>ir</strong> labiausiai priklausė nuo kryžminimui panaudotų<br />
juodojo serbento augalų.<br />
4. Juodojo serbento <strong>ir</strong> agrasto F 2<br />
hibridų krūmų pašalimas žiemą (0,6–2,3 balo) <strong>ir</strong><br />
žiedų pašalimas pavasario šalnų metu silpnas arba vidutinis (0,4–2,6 balo).<br />
5. Žiedų atsparumas pavasario šalnoms nesusijęs su krūmų ištvermingumu žiemą.<br />
Padėka. Autoriai dėkingi Tarptautinių mokslo <strong>ir</strong> technologijų plėtros programų<br />
agentūrai už finansinę paramą.<br />
Literatūra<br />
62<br />
Gauta 2009 03 05<br />
Parengta spausdinti 2009 03 17<br />
1. Duchovskis P. 1998. Problems of resistance to abiotic factors of horticultural plants<br />
in Lithuania and the<strong>ir</strong> solution. Sodininkystė <strong>ir</strong> daržininkystė, 17(3): 3–12.<br />
2. Duchovskis P., Šikšnianienė J. B., Šikšnianas T., Bandaravičienė G. 2000.<br />
Juodųjų serbentų generatyvinių organų raida <strong>ir</strong> atsparumas pavasario šalnoms.<br />
Sodininkystė <strong>ir</strong> daržininkystė, 19(1): 3–14.<br />
3. Holubowicz T., Bereszynska E. 1984. Wplyw opryskiwan chlorkiem chlorocholiny<br />
(CCC) i giberelin na odpornosc na wiosenne przymrozki pąkow kwiatowych<br />
i kwiatow czarnej porzeczki. Prace Komisji Nauk Rolniczych i Komisji<br />
Nauk Lesnych, 57: 99–111.<br />
4. Intensyvios sodų <strong>ir</strong> uogynų auginimo technologijos. 1986. A. Kviklys (sudaryt.).<br />
Vilnius.<br />
5. Intensyvios uoginių augalų auginimo technologijos. 2002. N. Uselis (sudaryt.).<br />
Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institutas, Babtai.<br />
6. Keep E., Parker J. H., and Knight V. H. 1977. Interspecific hybridization in black<br />
currant breding. Proceedings of the 8 th EUCARPIA Congress. Madrid, 345–<br />
350.<br />
7. Kluczynska J. 1972. Porzeczki. Panstwowe Wydawnictwo Rołniecze i Lesne.<br />
Warszawa.<br />
8. Sakalauskienė S., Brazaitytė A., Sakalauskaitė J., Lazauskas S., Duchovskis P.,<br />
Samuolienė G., Povilaitis V., Juknevičienė Ž. 2008. Imituotų šalnų poveikis<br />
žemės ūkio augalų augimo rodikliams. Sodininkystė <strong>ir</strong> daržininkystė, 27(4):<br />
203–211.
9. Stanys V. 1997. In vitro kultūra augalų selekcijoje. Kintamumas <strong>ir</strong> stabilumas.<br />
Raidė, Babtai.<br />
10. Šikšnianas T., Stanys V., Stanienė G. 2006. Serbentų tarprūšinių hibridų (F 1<br />
-F 3<br />
)<br />
atsparumas grybinėms ligoms. Sodininkystė <strong>ir</strong> daržininkystė, 25(1): 39–46.<br />
11. Tarakanovas P. 1999. Statistinių duomenų apdorojimo programos paketas<br />
„Selekcija“. Akademija, Kėdainių r.<br />
12. Trajkovski V., Strautina S., Sasnauskas A. 1998. Breeding for hardiness and resistence<br />
in black currants. Sodininkystė <strong>ir</strong> daržininkystė, 17(3): 150–158.<br />
13. Uselis N., Kviklys D., Lanauskas J., Kviklienė N., Buskienė L., Sasnauskas A.<br />
2008. Sodo augalų žiemojimo <strong>ir</strong> šalnų poveikio įvertinimas sk<strong>ir</strong>tingose šalies<br />
agroklimato zonose. Sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės mokslo tyrimai, 21: 3–11.<br />
14. Кичина В. В. Генетика и селекция ягодных культур. Колос, Москва.<br />
15. Князев С. Д., Огольцова Т. П. 2004. Селекция черной смородины на<br />
современном этапе. ГАУ, Орел.<br />
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. SCIENTIFIC ARTICLES. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Cold resistance of black currant interspecific hybrids and frost tolerance<br />
of the<strong>ir</strong> blossoms<br />
T. Šikšnianas, V. Stanys, R. Rugienius, Š. Morkūnaitė-Haimi<br />
Summary<br />
Cold resistance of interspecific intra- and inter-section Ribes hybrids and the<strong>ir</strong> blossom<br />
tolerance to spring frost was investigated. Cold resistance was evaluated from shoot damage.<br />
Cold resistant R. nigrum varieties were not damaged whereas R. americanum was strongly<br />
(3 points in 5 point scale) damaged. R. nigrum and R. americanum F 2<br />
-F 3<br />
hybrids were also<br />
cold resistant, however R. americanum and R. nigrum hybrids were less resistant to cold.<br />
R. americanum had higher blossom tolerance to spring frost. The difference is greatest when<br />
frost damage is estimated at the level 1 meter from ground. R. nigrum had 16.8 % damaged<br />
blossoms and R. americanum had only 1.3 % damaged blossoms. Despite of the d<strong>ir</strong>ection of<br />
hybridization R. nigrum and R. americanum hybrid blossoms were sensitive to spring frost.<br />
Severe frost in 2007 strongly damaged the<strong>ir</strong> blossoms (about 4 points). The damage from the<br />
moderate frost in 2008 depended on the genotype and ranged from weak to moderate and high<br />
(0.5–3 points).<br />
Interspecific hybrids of R. nigrum varieties and wild Ribes species of Eucoreosma section<br />
were cold resistant and the<strong>ir</strong> blossoms were rather tolerant to spring frost.<br />
R. nigrum and R. petraeum are cold resistant and the<strong>ir</strong> hybrids were only slightly damaged<br />
during winter. The damage of blossoms varied from 0.6 to 2.6 points. The blossom tolerance<br />
to spring frost depended on R. nigrum varieties used in hybridization.<br />
R. nigrum and R. uva-crispa hybrids were slightly or moderately damaged, so were the<strong>ir</strong><br />
blossoms, however, blossom damage was not related to damage of shoots, since most damaged<br />
bushes still had slightly damaged blossoms.<br />
Key words: hybrids, cold damage, species, Ribes, shoots, blossoms.<br />
63
LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽININKYSTĖS INSTITUTO IR<br />
LIETUVOS ŽEMĖS ŪKIO UNIVERSITETO MOKSLO DARBAI.<br />
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. 2008. 27(3).<br />
Aviečių selekcinių numerių biologinių-ūkinių<br />
savybių tyrimai<br />
Loreta Buskienė, Tadeušas Šikšnianas, Audrius Sasnauskas<br />
Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institutas, Kauno g. 30, LT–54333, Babtai,<br />
Kauno r., el. paštas l.buskiene@lsdi.lt<br />
2006–2008 m. Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institute t<strong>ir</strong>ti keturi aviečių selekciniai<br />
numeriai. Jie išsiskyrė labai ankstyva derėjimo pradžia. Ru-1 <strong>ir</strong> Ru-3 aviečių augalai<br />
pasižymėjo aiškiai išreikšta remontantiškumo savybe, Ru-2 <strong>ir</strong> Ru-4 avietės derėjo tik vasarą.<br />
Iš t<strong>ir</strong>tų aviečių selekcinių numerių derlingiausi buvo du derlius per vegetaciją išauginantys<br />
Ru-1 (3,7 t ha -1 ) <strong>ir</strong> Ru-3 (3,1 t ha -1 ). Ru-4 uogos buvo stambiausios <strong>ir</strong> iš esmės nesiskyrė nuo<br />
standartinių stambiavaisės aviečių veislės ‘Polana’ uogų. T<strong>ir</strong>ti aviečių selekciniai numeriai<br />
pagal degustacijos rodiklius savo uogų kokybe nepralenkė standartinių veislių ‘Polana’ <strong>ir</strong><br />
‘Babje leto’. Didžiausią kiekį bendro cukraus <strong>ir</strong> t<strong>ir</strong>pių sausųjų medžiagų sukaupė ‘Babje leto’<br />
aviečių uogos, daugiausiai askorbo rūgšties – Ru-3 uogos.<br />
Reikšminiai žodžiai: augumas, avietė, derėjimo laikas, derlingumas, selekcinis numeris,<br />
uogos masė, uogų biocheminė sudėtis.<br />
Įvadas. Avietės yra daugiamečiai uoginiai augalai, išauginantys aromatingas <strong>ir</strong><br />
skanias uogas, pasižyminčias dietinėmis bei gydomosiomis savybėmis. Šiuolaikinė medicina<br />
jų uogas laiko žmogaus sveikatos <strong>ir</strong> kūrybinio ilgaamžiškumo eliksyru (Казаков,<br />
1994). Aviečių uogose gausu biologiškai aktyvių medžiagų, o cukrų <strong>ir</strong> rūgščių santykis<br />
lemia gerą skonį <strong>ir</strong> tonizuojamai veikia žmogaus organizmą (Причко, 1999). Aviečių<br />
uogose yra 9–13 % t<strong>ir</strong>pių sausųjų medžiagų, 5,7–11,5 % bendro cukraus, 0,6–2,5 %<br />
organinių rūgščių, 70–100 mg 100 g -1 askorbo rūgšties, 9–45 mg 100 g -1 vitaminų B 1<br />
,<br />
B 2<br />
, B 6<br />
, B 9<br />
, P, PP, E, karotino bei kitų medžiagų (Липская, Легкая, 2007; Максименко<br />
<strong>ir</strong> kt., 2007). Aviečių uogos pasaulyje paklausios, bet jų išauginama per mažai, nes<br />
aviečių auginimui reikia daug rankų darbo.<br />
Pasaulyje verslinių avietynų plotai siekia apie 100 tūkst. ha, vidutinis aviečių<br />
derlingumas – 4 t ha -1 . Šiuo metu pasaulyje sukurta daugiau kaip 600 aviečių veislių,<br />
tačiau versliniuose uogynuose jų auginama apie 30 (Легкая, 2006). Pastaraisiais<br />
dešimtmečiais pasaulyje sukurta daug vertingų aviečių veislių. Vis didesnis dėmesys<br />
kreipiamas į vietines augalų veisles, labiausiai prisitaikiusias prie konkrečios šalies<br />
agroklimato sąlygų. Pavyzdžiui, jeigu Rusijoje dar visiškai neseniai pagrindinę aviečių<br />
veislių sortimento dalį sudarė užsienietiškos veislės, tai pastaraisiais metais jų liko tik<br />
5,5 %, o pagrindinę dalį sudaro rusiškos aviečių veislės (Евдокименко, 2007).<br />
65
Intensyvios uogininkystės sąlygomis veislė įgauna didelę reikšmę, nes jos savybės<br />
konkrečiomis agroklimatinėmis sąlygomis lemia gamybos efektyvumą. Akademiko<br />
A. Žučenkos nuomone, augalo derliaus dydis <strong>ir</strong> kokybė 50–80 % priklauso nuo veislės<br />
(Жученко, 2003). Daugumos Vakarų Europos šalių <strong>ir</strong> JAV selekcijos aviečių veislės<br />
derlingos, bet neištvermingos žiemą <strong>ir</strong> jautrios temperatūrų kaitai (Smolarz, 1996;<br />
Исачкин <strong>ir</strong> kt., 2001; Kikas <strong>ir</strong> kt., 2002; Gwozdecki, 2003; Zornić <strong>ir</strong> kt., 2003). Ši<br />
problema aktuali <strong>ir</strong> mūsų šalies klimato sąlygomis, kai žiemą dažnai atšyla <strong>ir</strong> po to<br />
staigiai atšąla. Šiuo atžvilgiu tradicinei aviečių auginimo sistemai puiki alternatyva yra<br />
remontantinių aviečių auginimas, kai dera tik vienamečiai stiebai <strong>ir</strong> dėl to išvengiama<br />
augalų pašalimo žiemą. Dėl šios mažiau rankų darbo reikalaujančios technologijos<br />
auginti remontantines avietes yra pigiau negu įprastines. Tokias avietes mažiau reikia<br />
purkšti pesticidais, <strong>ir</strong> jų produkcija gali būti ekologiška. Remontantinės avietės pradėtos<br />
plačiau auginti versliniuose uogynuose, ats<strong>ir</strong>adus pasaulyje naujoms, produktyvioms<br />
veislėms (Адащик, 1999; Исачкин <strong>ir</strong> kt., 2001; Zornić <strong>ir</strong> kt., 2003; Danek, 2004;<br />
Milutinović <strong>ir</strong> kt., 2008). Lenkijoje, užimančioje antrą vietą pasaulyje pagal aviečių<br />
produkcijos išauginimą, remontantinės avietės užima daugiau kaip pusę verslinių<br />
avietynų ploto (Danek, Krόl, 2008). Lietuvoje verslinių avietynų yra daugiau kaip<br />
260 ha (Kviklys, 2006).<br />
Mūsų tyrimų tikslas – sukurti naujas, produktyvias <strong>ir</strong> geros uogų kokybės aviečių<br />
veisles, pritaikytas konkrečios šalies agroklimatinėms sąlygoms, siekiant aprūpinti<br />
vartotojus šviežiomis uogomis vasarą bei rudenį.<br />
Tyrimo objektas, metodai <strong>ir</strong> sąlygos. Tyrimai vykdyti 2006–2008 m. Lietuvos<br />
sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės instituto bandymų bazėje. T<strong>ir</strong>ti Lietuvos sodininkystės<br />
<strong>ir</strong> daržininkystės institute sukurti 4 aviečių selekciniai numeriai: Ru-1, Ru-2, Ru-3<br />
<strong>ir</strong> Ru-4. Jie yra ketv<strong>ir</strong>tos kartos hibridai, gauti kryžminant avietes su gervuogėmis.<br />
Standartinėmis aviečių veislėmis pas<strong>ir</strong>inktos dvi remontantinių aviečių veislės,<br />
esančios Tinkamiausių Lietuvoje auginti augalų veislių sąraše – ‘Polana’ (Lenkija)<br />
<strong>ir</strong> ‘Babje leto’ (Rusija). Avietės pasodintos 2003 m. pavasarį 3,0 × 0,5 m atstumais <strong>ir</strong><br />
augintos pagal priimtas intensyvias uogynų auginimo technologijas (Intensyvios…,<br />
2002). Remontantinių veislių ‘Polana’ <strong>ir</strong> ‘Babje leto’ avietės buvo augintos pagal vienamečių<br />
stiebų derėjimo technologiją, kiekvieną rudenį nupjaunant visus stiebus iki<br />
žemės pav<strong>ir</strong>šiaus <strong>ir</strong> leidžiant derėti tik vienamečiams stiebams. Selekciniai numeriai<br />
buvo auginti pagal įprastinę aviečių auginimo technologiją, išgenint tik nuderėjusius<br />
dvimečius stiebus. Augalų juostos plotis – apie 60 cm, stiebų skaičius nenormuotas.<br />
Apskaitinio bandymų laukelio ilgis <strong>ir</strong> plotis – po 3 m, plotas – 9 m 2 . Bandymo variantai<br />
kartoti po keturis kartus.<br />
D<strong>ir</strong>vožemis – sekliai karbonatingas giliau glėjiškas rudžemis (RDg4-k1), vidutinio<br />
sunkumo <strong>ir</strong> sunkus priemolis. Agrocheminė d<strong>ir</strong>vožemio charakteristika: pH – 7,0 (KCl<br />
ištraukoje), humuso – 2,3 %, P 2<br />
O 5<br />
– 290 mg kg -1 , K 2<br />
O – 180 mg kg -1 .<br />
Meteorologinės sąlygos tyrimų laikotarpiu buvo gana sk<strong>ir</strong>tingos. 2006 m. gegužę,<br />
ypač b<strong>ir</strong>želį <strong>ir</strong> liepą buvo sausa, bet labai daug kritulių iškrito rugpjūčio mėnesį,<br />
drėgnas buvo <strong>ir</strong> rugsėjis. Liepą, rugpjūtį <strong>ir</strong> rugsėjį orai buvo šiltesni nei įprastai.<br />
2007 m. vegetacijos periodas kritulių atžvilgiu buvo visiškai priešingas: daugiau nei<br />
dviguba daugiametė kritulių norma iškrito gegužės <strong>ir</strong> liepos mėnesiais, drėgnas buvo<br />
<strong>ir</strong> b<strong>ir</strong>želis bei rugsėjis, o rugpjūčio mėnesį buvo sausa. Pavasaris <strong>ir</strong> liepos mėnuo buvo<br />
66
žymiai vėsesni. 2008 m. gegužę, b<strong>ir</strong>želį <strong>ir</strong> liepą iškrito šiek tiek daugiau kritulių nei<br />
daugiametė norma, o drėgniausias buvo rugpjūtis. Nuo gegužės iki spalio mėnesio<br />
orai buvo vėsesni nei įprastai.<br />
Bandyme nustatyta: aviečių derėjimo pradžia <strong>ir</strong> pabaiga, aviečių vienamečių stiebų<br />
skaičius 1 m ilgio augalų juostoje, jų skersmuo <strong>ir</strong> aukštis; įvertintas uogų derlius <strong>ir</strong><br />
vidutinė uogos masė (p<strong>ir</strong>mojo, trečiojo <strong>ir</strong> paskutiniojo skynimo metu atsitiktine tvarka<br />
atrinkus po 100 uogų iš laukelio). Liepos antroje pusėje atliktos aviečių uogų biocheminės<br />
analizės. Šviežių uogų biocheminiai tyrimai atlikti pagal LSDI Biochemijos <strong>ir</strong><br />
technologijos laboratorijoje naudojamas metodikas. T<strong>ir</strong>pių sausųjų medžiagų kiekis<br />
nustatytas refraktometru, askorbo rūgštis – titruojant 2,6-dichlorfenolindofenolio<br />
natrio druskos t<strong>ir</strong>palu su chloroformu (intensyvių spalvų ištraukoms), titruojamasis<br />
rūgštingumas – titruojant 0,1 N NaOH t<strong>ir</strong>palu <strong>ir</strong> perskaičiavus į citrinos rūgštį (Ермаков<br />
<strong>ir</strong> kt., 1987), invertuotas cukrus <strong>ir</strong> sacharozė – Bertrano metodu (AOAC, 1990). Uogų<br />
kokybė įvertinta jusliniais metodais (5 balų skalėje).<br />
Tyrimų duomenys statistiškai įvertinti dispersinės analizės metodu, taikomu<br />
rendomizuotų pakartojimų blokams. Naudota kompiuterinė programa ANOVA for<br />
EXCEL vers. 3.44.<br />
Rezultatai. Standartinės veislės ‘Polana’ aviečių stiebai išaugo iš esmės žemiausi<br />
– 1,24 m (1 lentelė). Apie 30 % aukštesni už juos išaugo selekcinio numerio Ru-4<br />
<strong>ir</strong> ‘Babje leto’ veislės aviečių stiebai. Ru-4 aviečių stiebų skersmuo buvo didžiausias<br />
(9,4 mm), o Ru-1 <strong>ir</strong> ‘Babje leto’ stiebai – iš esmės ploniausi (7,5 <strong>ir</strong> 7,6 mm), lyginant su<br />
‘Polana’ augalų stiebais. Didžiausiu stiebų skaičiumi ploto vienete išsiskyrė selekcinių<br />
numerių Ru-1 <strong>ir</strong> Ru-3 augalai: jų stiebų tankumas v<strong>ir</strong>šijo standartinės veislės ‘Polana’<br />
stiebų tankumą atitinkamai 69 <strong>ir</strong> 46,6 %. Ru-2 bei Ru-4 aviečių stiebų tankumas iš<br />
esmės prilygo standartinių veislių augalų tankumui.<br />
1 lentelė. Aviečių veislių <strong>ir</strong> selekcinių numerių augumo rodikliai<br />
Table 1. Growth vigour indices of raspberry cultivars and accession lines<br />
Veislė, selekcinis numeris<br />
Cultivar, accession line<br />
‘Polana’ (standartinė /<br />
standard)<br />
‘Babje leto’ (standartinė /<br />
standard)<br />
Babtai, 2006–2008 m.<br />
Stiebo aukštis Stiebo skersmuo Stiebų skaičius, vnt. m -1<br />
Stem height, m Stem diameter, mm Stem number (unt. m -1 )<br />
1,24 7,9 23,2<br />
1,62 7,6 26,4<br />
Ru-1 1,53 7,5 39,2<br />
Ru-2 1,45 8,1 29,0<br />
Ru-3 1,48 8,0 34,0<br />
Ru-4 1,65 9,4 29,2<br />
R 05<br />
/ LSD 05<br />
0,209 0,298 7,35<br />
Ankstyviausiu derėjimu išsiskyrė selekcinio numerio Ru-1 avietės (2 lentelė).<br />
67
2 lentelė. Aviečių veislių <strong>ir</strong> selekcinių numerių derėjimo laikas<br />
Table 2. Yielding time of raspberry cultivars and accession lines<br />
Babtai, 2006–2008 m.<br />
Veislė, selekcinis numeris<br />
Cultivar, accession line<br />
‘Polana’ (standartinė /<br />
standard)<br />
‘Babje leto’ (standartinė / Liepos 19 d.<br />
standard)<br />
July 19<br />
Ru-1 B<strong>ir</strong>želio 12 d.<br />
June 12<br />
Rugsėjo <strong>28</strong> d.<br />
September <strong>28</strong><br />
Derėjimo pradžia<br />
Beginning of yielding<br />
Liepos 23 d.<br />
July 23<br />
Ru-2 B<strong>ir</strong>želio 15 d.<br />
June 15<br />
Ru-3 B<strong>ir</strong>želio 19 d.<br />
June 19<br />
Rugsėjo 5 d.<br />
September 5<br />
Ru-4<br />
B<strong>ir</strong>želio 25 d. J<br />
June 25<br />
Derėjimo pabaiga<br />
End of yielding<br />
Spalio 17 d.<br />
October 17<br />
Spalio 11 d.<br />
October 11<br />
Liepos 23 d.<br />
July 23<br />
Spalio 14 d.<br />
October 14<br />
Rugpjūčio 7 d.<br />
August 7<br />
Liepos 23 d.<br />
July 23<br />
Spalio 17 d.<br />
October 17<br />
Rugpjūčio 1 d.<br />
August 1<br />
Derėjimo trukmė<br />
Duration of yielding<br />
86 d.<br />
84 d.<br />
41 d.<br />
16 d.<br />
53 d.<br />
34 d.<br />
42 d.<br />
37 d.<br />
Selekciniai numeriai Ru-1 <strong>ir</strong> Ru-3 pasižymėjo aiškiai išreikšta remontantiškumo<br />
savybe, nes jie derėjo du kartus per vegetaciją. Tačiau jų vasaros <strong>ir</strong> rudens derliaus<br />
santykis buvo nevienodas. Ru-3 avietės rudenį pradėjo derėti rugsėjo pradžioje, <strong>ir</strong> jų<br />
rudens derlius sudarė apie 55 % viso derliaus. Ru-1 antrąjį kartą pradėjo nokinti uogas<br />
rugsėjo pabaigoje, <strong>ir</strong> jų rudens derlius sudarė apie <strong>28</strong> % bendrojo derliaus. Selekciniai<br />
numeriai Ru-2 <strong>ir</strong> Ru-4 derėjo tik vasarą <strong>ir</strong> taip pat pasižymėjo ankstyva derėjimo pradžia,<br />
ypač Ru-2 (b<strong>ir</strong>želio 15 d.). Ilgiausia derėjimo trukme (2 lentelė) iš t<strong>ir</strong>tų aviečių<br />
selekcinių numerių išsiskyrė du derlius per sezoną išauginantys Ru-3 (76 d.) <strong>ir</strong> Ru-1<br />
(57 d.). Standartinių remontantinių veislių ‘Polana’ <strong>ir</strong> ‘Babje leto’ aviečių derėjimo<br />
trukmė buvo dar ilgesnė (atitinkamai 86 <strong>ir</strong> 84 d.). Trumpiausiai derėjo Ru-4 (37 d.).<br />
Kaip derlingiausios išsiskyrė standartinė aviečių veislė ‘Polana’ (5,4 t ha -1 ) <strong>ir</strong><br />
selekcinis numeris Ru-1 (3,7 t ha -1 ) (3 lentelė). Du derlius išauginančios Ru-3 avietės<br />
taip pat derėjo neblogai (3,1 t ha -1 ), nors jų derėjimo trukmė buvo 19 dienų ilgesnė<br />
negu Ru-1. Ru-3 aviečių derlingumas prilygo standartinės veislės ‘Babje leto’ aviečių<br />
derlingumui. Tik vasarą derantys aviečių selekciniai numeriai buvo mažiau derlingi,<br />
<strong>ir</strong> jų derlius tiesiogiai priklausė nuo derėjimo trukmės.<br />
Selekciniu požiūriu svarbu ne tik derliaus dydis iš ploto vieneto, bet <strong>ir</strong> iš vieno<br />
augalo stiebo. Iš esmės didžiausią derlių, tenkantį vienam stiebui, išaugino standartinės<br />
‘Polana’ avietės (3 lentelė). ‘Babje leto’ uogų derlius iš vieno stiebo sudarė pusę,<br />
o selekcinio numerio Ru-4 aviečių – tik apie ketv<strong>ir</strong>tadalį ‘Polana’ aviečių derliaus.<br />
Nors Ru-4 aviečių derlingumas buvo mažiausias, jos pasižymėjo stambiausiomis iš<br />
t<strong>ir</strong>tų numerių uogomis, kurių masė iš esmės nesiskyrė nuo standartinių stambiauogės<br />
‘Polana’ veislės aviečių uogų (3 lentelė). Smulkiausias uogas išaugino derlingiausias<br />
selekcinis numeris Ru-1.<br />
68
3 lentelė. Aviečių veislių <strong>ir</strong> selekcinių numerių derlius bei vidutinė uogos masė<br />
Table 3. Yield and average berry mass of raspberry cultivars and accession lines<br />
Veislė, selekcinis numeris<br />
Cultivar, accession line<br />
Babtai, 2006–2008 m.<br />
Derlius<br />
Uogos masė<br />
Yield<br />
Berry mass, g<br />
t ha -1 g st. -1<br />
5,4 207,6 3,13<br />
‘Polana’ (standartinė /<br />
standard)<br />
‘Babje leto’ (standartinė / 3,0 102,3 2,77<br />
standard)<br />
Ru-1 3,7 83,8 1,67<br />
Ru-2 2,3 71,0 1,90<br />
Ru-3 3,1 82,1 1,93<br />
Ru-4 1,8 53,9 2,83<br />
R 05<br />
/ LSD 05<br />
1,80 59,22 0,335<br />
T<strong>ir</strong>ti aviečių selekciniai numeriai pagal degustacijos rodiklius savo uogų kokybe<br />
nepralenkė standartinių veislių (4 lentelė). Išoriškai patraukliausios buvo ‘Polana’<br />
aviečių uogos (4,5 balo), taip pat geros išvaizdos buvo ‘Babje leto’ <strong>ir</strong> Ru-4 aviečių<br />
uogos (4 balai). Skaniausios buvo ‘Babje leto’ aviečių uogos (4,2 balo), taip pat skanios<br />
buvo ‘Polana’ <strong>ir</strong> Ru-2 aviečių uogos (4 balai). Prasčiausiu skoniu <strong>ir</strong> bendra uogų<br />
kokybe išsiskyrė Ru-3 avietės (3,7 balo). Standartinių veislių ‘Polana’ <strong>ir</strong> ‘Babje leto’<br />
aviečių bendra uogų kokybė buvo geriausia (atitinkamai 4,2 <strong>ir</strong> 4,1 balo).<br />
4 lentelė. Aviečių veislių <strong>ir</strong> selekcinių numerių uogų juslinis įvertinimas, balais<br />
Table 4. Sensational evaluation of raspberry cultivars and accession lines<br />
Babtai, 2006–2008 m.<br />
Veislė, selekcinis numeris Išorinis patrauklumas Skonis Bendras kokybės įvertinimas<br />
Cultivar, accession line External attractiveness Taste General quality evaluation<br />
‘Polana’ (standartinė<br />
4,5 4,0 4,2<br />
standard)<br />
‘Babje leto’ (standartinė<br />
4,0 4,2 4,1<br />
standard)<br />
Ru-1 3,8 3,9 3,9<br />
Ru-2 3,9 4,0 3,9<br />
Ru-3 3,8 3,7 3,7<br />
Ru-4 4,0 3,9 3,9<br />
Didžiausiu t<strong>ir</strong>pių sausųjų medžiagų kiekiu pasižymėjo ‘Babje leto’ aviečių uogos,<br />
o mažiausiu – ‘Polana’ <strong>ir</strong> Ru-4 uogos (5 lentelė). Didžiausiu cukraus kiekiu uogose<br />
išsiskyrė ‘Babje leto’ veislės avietės, mažiausiu – selekciniai numeriai Ru-4 <strong>ir</strong> Ru-3.<br />
Ru-1 <strong>ir</strong> Ru-4 aviečių uogų titruojamasis rūgštingumas buvo didžiausias.<br />
69
5 lentelė. Aviečių veislių <strong>ir</strong> selekcinių numerių uogų biocheminė sudėtis<br />
Table 5. Berry biochemical composition of raspberry cultivars and accession lines<br />
Veislė, selekcinis<br />
numeris<br />
Cultivar, accession line<br />
T<strong>ir</strong>pios<br />
sausosios<br />
medžiagos<br />
Dry soluble<br />
solids, %<br />
Bendras<br />
cukrus<br />
Total<br />
sugar, %<br />
Titruojamasis<br />
rūgštingumas<br />
Titratable<br />
acidity, %<br />
70<br />
Saldumo<br />
indeksas<br />
Sweetness<br />
index<br />
Babtai, 2006–2008 m.<br />
Askorbo<br />
rūgštis<br />
Ascorbic acid,<br />
mg 100 g -1<br />
Sausosios<br />
medžiagos<br />
Dry matter,<br />
%<br />
‘Polana’ (standartinė / 9,6 6,80 1,54 4,42 22,8 14,4<br />
standard)<br />
‘Babje leto’ (standartinė<br />
10,8 7,34 1,64 4,48 24,4 14,9<br />
/standard)<br />
Ru-1 10,4 6,22 1,94 3,21 20,4 16,5<br />
Ru-2 10,3 6,29 1,89 3,33 21,2 13,8<br />
Ru-3 10,0 5,55 1,86 2,98 26,0 13,6<br />
Ru-4 9,8 4,93 1,91 2,58 24,4 14,5<br />
Aviečių uogų skonis priklauso nuo cukrų <strong>ir</strong> rūgščių santykio (saldumo indekso).<br />
T<strong>ir</strong>tų aviečių uogų saldumo indekso rodikliai kito nuo 2,58 iki 4,48. Abiejų standartinių<br />
veislių aviečių uogų cukrų bei rūgščių santykis buvo didžiausias <strong>ir</strong> uogos skaniausios.<br />
Ru-4 aviečių uogų saldumo indeksas buvo mažiausias. T<strong>ir</strong>tų selekcinių numerių <strong>ir</strong><br />
standartinių veislių aviečių uogos sukaupė nemažai askorbo rūgšties – nuo 20,4 iki<br />
26,0 mg 100 g -1 . Ru-3 aviečių uogose sukauptas didžiausias askorbo rūgšties kiekis.<br />
Aptarimas. Veisiant uogynus sk<strong>ir</strong>tingo ankstyvumo aviečių veislėmis – nuo<br />
ankstyvų iki vėlyvų vasarinių <strong>ir</strong> remontantinių – galima aprūpinti vartotojus šviežiomis<br />
aviečių uogomis 3–3,5 mėnesius (nuo b<strong>ir</strong>želio pabaigos iki p<strong>ir</strong>mųjų rudens šalnų).<br />
Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institute sukurti selekciniai aviečių numeriai<br />
išsiskyrė labai ankstyva derėjimo pradžia (Ru-1 aviečių vidutinė derėjimo pradžia –<br />
b<strong>ir</strong>želio 12 d.), o tai leidžia dar labiau išplėsti šviežių uogų vartojimo sezoną. Labai<br />
vertinga <strong>ir</strong> aviečių veislių remontantiškumo savybė, kuria pasižymėjo selekciniai numeriai<br />
Ru-1 <strong>ir</strong> Ru-3. Remontantinių aviečių auginimas leidžia ne tik pailginti šviežių<br />
uogų vartojimą iki rudens, bet <strong>ir</strong> žymiai atpiginti jų savikainą.<br />
Svarbiausia biologinė-ūkinė augalų savybė yra derlingumas. Aviečių derlingumas<br />
priklauso nuo meteorologinių sąlygų vegetacijos metu, pakankamo stiebų skaičiaus<br />
ploto vienete <strong>ir</strong> kitų genotipo charakteristikų (Mаксименко <strong>ir</strong> kt., 2007). Mūsų atliktuose<br />
tyrimuose derlingiausi buvo standartinė aviečių veislė ‘Polana’ (5,4 t ha -1 ) <strong>ir</strong><br />
selekcinis numeris Ru-1 (3,7 t ha -1 ). Remontantinės veislės ‘Polana’ avietės daugelyje<br />
pasaulio šalių išsisk<strong>ir</strong>ia dideliu produktyvumu <strong>ir</strong> stambiomis uogomis (Cicala <strong>ir</strong> kt.,<br />
2002; Danek, Krόl, 2008; Milutinović <strong>ir</strong> kt., 2008). ‘Polana’ veislės augalų derlius<br />
mūsų tyrimuose nepriklausė nuo stiebų aukščio <strong>ir</strong> jų tankumo, jį labiau nulėmė veislės<br />
genotipo savybė formuoti didelę derančią stiebo dalį. Tai patv<strong>ir</strong>tina <strong>ir</strong> ankstesni<br />
Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institute atlikti remontantinių aviečių veislių<br />
tyrimai (Бускене, 2000; Buskienė, Uselis, 2002; Buskienė, 2008). Aviečių selekcinių<br />
numerių Ru-1 <strong>ir</strong> Ru-3 derlingumas priklausė nuo didesnio stiebų skaičiaus ploto vienete<br />
<strong>ir</strong> nuo ilgesnės derėjimo trukmės. Ru-3 aviečių derlingumas prilygo standartinės
aviečių veislės ‘Babje leto’ derlingumui, o tai taipogi geras rezultatas. Nors Ru-4<br />
aviečių derlingumas buvo mažiausias (1,8 t ha -1 ), jos išsiskyrė stambiausiomis iš t<strong>ir</strong>tų<br />
numerių uogomis, prilygstančiomis stambiauogei aviečių veislei ‘Polana’.<br />
Įvertinant bendrą uogų kokybę, geriausiomis juslinėmis savybėmis pasižymėjo<br />
standartinės aviečių veislės, nors išoriniu patrauklumu selekcinio numerio Ru-4 uogos<br />
nesiskyrė nuo ‘Babje leto’, o Ru-2 aviečių uogos skoniu prilygo ‘Polana’ veislei. Uogų<br />
skonį žymia dalimi nulemia cukrų <strong>ir</strong> rūgščių santykis (saldumo indeksas), kuris aviečių<br />
uogose svyruoja nuo 2,46 iki 6,92 (Липская, Легкая, 2007). Mūsų atliktuose tyrimuose<br />
standartinių veislių aviečių uogų saldumo indekso rodikliai buvo didžiausi – 4,42<br />
(‘Polana’) <strong>ir</strong> 4,48 (‘Babje leto’). Tai rodo geras uogų skonines savybes. Baltarusijos<br />
agroklimatinėmis sąlygomis ‘Babje leto’ aviečių uogų saldumo indeksas siekė tik 2,46<br />
(Липская, Легкая, 2007).<br />
Svarbus aviečių uogų biocheminės kokybės rodiklis yra t<strong>ir</strong>pių sausųjų medžiagų<br />
kiekis. Didžiausias jis buvo ‘Babje leto’ aviečių uogose, o mažiausias – ‘Polana’<br />
veislės <strong>ir</strong> selekcinio numerio Ru-4 uogose. Aviečių gydomosios savybės susijusios<br />
su askorbo rūgšties kiekiu, kurio susikaupimą žymia dalimi lemia veislės genotipas.<br />
Mūsų atliktuose tyrimuose selekcinių numerių <strong>ir</strong> standartinių veislių aviečių uogos<br />
sukaupė nemažai askorbo rūgšties (20,4–26,0 mg 100 g -1 ). Daugiausiai askorbo rūgšties<br />
sukaupė Ru-3 aviečių uogos. Aviečių uogų biocheminė sudėtis priklauso <strong>ir</strong> nuo klimato<br />
sąlygų. Baltarusijos agroklimatinėmis sąlygomis remontantinės aviečių veislės ‘Babje<br />
leto’ uogos sukaupė vidutiniškai 11,9 mg 100 g -1 askorbo rūgšties (mūsų tyrimuose –<br />
24,4 mg 100 g -1 ) (Липская, Легкая , 2007).<br />
Išvados. 1. Aviečių selekciniai numeriai išsiskyrė labai ankstyva derėjimo pradžia.<br />
Ru-2 <strong>ir</strong> Ru-4 aviečių augalai derėjo tik vasarą, o Ru-1 <strong>ir</strong> Ru-3 avietės išaugino<br />
du derlius per vegetaciją.<br />
2. Selekcinių numerių Ru-3 <strong>ir</strong> Ru-1 avietės suformavo daugiausiai (34,0 <strong>ir</strong><br />
39,2 vnt. m -1 ) stiebų ploto vienete. Ru-4 augalai išaugino didžiausio (9,4 mm) skersmens<br />
stiebus. Standartinės aviečių veislės ‘Polana’ stiebai išaugo žemiausi (1,24 m).<br />
3. Iš t<strong>ir</strong>tų aviečių selekcinių numerių derlingiausi buvo du kartus per vegetaciją<br />
derantys Ru-1 (3,7 t ha -1 ) <strong>ir</strong> Ru-3 (3,1 t ha -1 ). Ru-4 avietės išaugino stambiausias<br />
(2,83 g) uogas, kurios iš esmės nesiskyrė nuo standartinės stambiavaisės ‘Polana’<br />
veislės aviečių uogų.<br />
4. Aviečių selekciniai numeriai degustacinėmis uogų savybėms nepralenkė standartinių<br />
veislių ‘Polana’ <strong>ir</strong> ‘Babje leto’. Standartinių veislių aviečių uogų saldumo<br />
indeksas buvo didžiausias – 4,42–4,48. Didžiausią kiekį bendro cukraus <strong>ir</strong> t<strong>ir</strong>pių<br />
sausųjų medžiagų sukaupė ‘Babje leto’ aviečių uogos, daugiausiai askorbo rūgšties –<br />
Ru-3 uogos.<br />
Padėka. Autoriai dėkoja Tarptautinių mokslo <strong>ir</strong> technologijų plėtros programų<br />
agentūrai už paramą atliekant šiuos tyrimus.<br />
Gauta 2009 03 06<br />
Parengta spausdinti 2009 03 25<br />
71
20. Казаков И. В. 1994. Малина и ежевика. Колос, Москва.<br />
21. Легкая Л. В. 2006. Основные направления селекции малины в мире.<br />
Плодоводство. Самохваловичи, Беларусь, 18 (1): 242–249.<br />
22. Липская С. Л. , Легкая Л. В. 2007. Биохимический состав ягод малины.<br />
Плодоводство. Самохваловичи, Беларусь, 19: 168–173.<br />
23. Максименко М. Г., Зуйкевич О. Г., Легкая Л. В. 2007 Результаты изучения<br />
качественных показателей урожая малины. Плодоводство. Самохваловичи,<br />
Беларусь, 19: 161–167.<br />
24. Причко Т. Г. 1999. Ягоды в биохимической и технологической оценке.<br />
Итоги и Перспективы Ягодоводства. Материалы Mеждународной Научно<br />
Практической Конференции. Самохваловичи, Беларусь, 22–24.<br />
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. SCIENTIFIC ARTICLES. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Investigation of raspberry accession line biological-economical<br />
properties<br />
L. Buskienė, T. Šikšnianas, A. Sasnauskas<br />
Summary<br />
There were investigated four raspberry accession lines at the Lithuanian Institute of<br />
Horticulture in 2006–2008. They were distinguished for very early beginning of yielding. Ru-1<br />
and Ru-3 raspberry plants were clearly remontant, Ru-2 and Ru-4 raspberries yielded only in<br />
summer. Out of the investigated raspberry accession lines, Ru-1 (3,7 t ha -1 ) and Ru-3 (3,1 t ha -1 )<br />
were the most productive ones – they produced two yields per vegetation. Ru-4 berries were<br />
the biggest and essentially didn’t differ from these of the standard big-berry cultivar ‘Polana’.<br />
The berry quality of the investigated raspberry accession lines according to the degustation<br />
indices didn’t exceed this of standard cultivars ‘Polana’ and ‘Babje leto’. The berries of ‘Babje<br />
leto’ accumulated the biggest amount of total sugar and dry soluble solids, and the berries of<br />
Ru-3 – the biggest amount of ascorbic acid.<br />
Key words: growth vigour, raspberry, time of yielding, productivity, accession line,<br />
berry mass, berry biochemical composition.<br />
72
Literatūra<br />
1. AOAC. 1990. Official Methods of Analysis. Arlington.<br />
2. Buskienė L. 2008. Introdukuotų remontantinių aviečių veislių augumo <strong>ir</strong> produktyvumo<br />
įvertinimas. Sodininkystė <strong>ir</strong> daržininkystė, 27 (4): 81–86.<br />
3. Buskienė L., Uselis N. 2002. Biological peculiarities of autumn raspberry and<br />
assessment of cropping on primocanes technology. Sodininkystė <strong>ir</strong> daržininkystė,<br />
21 (3): 55–63.<br />
4. Cicala A., Continella A., Ferlito F. 2002. Preliminary Results of Primocane-<br />
Fruiting Red Raspberry Cultivars in Sicily. Proceedings of the VIII International<br />
Rubus and Ribes Symposium. Acta Horticulturae, 585 (1): 191–195.<br />
5. Danek J., Król K. 2008. Recent situation in raspberry production in Poland.<br />
Proceedings of the IX International Rubus and Ribes Symposium. Acta<br />
Horticulturae, 777: <strong>28</strong>9–291.<br />
6. Danek J. 2004. Uprawa maliny i jeźyny. Hortpress, Warszawa.<br />
7. Gwozdecki J. 2003. Raspberry production in Poland. Proceedings of I Symposium<br />
on Raspberry of Serbia and Montenegro with International Participation. Čačak,<br />
157.<br />
8. Intensyvios uoginių augalų auginimo technologijos. 2002. N. Uselis (sudaryt.).<br />
Babtai.<br />
9. Kikas A., Libek A., Hanni L. 2002. Evaluation of raspberry cultivars in Estonia.<br />
Acta Horticulturae, 585: 203–207.<br />
10. Kviklys D. 2006. Lietuvos <strong>ir</strong> Latvijos sodininkystės verslo studija. Babtai.<br />
11. Milutinović M. D., Nikolić M., Milivojević J., Milutinović M. M., Daković G.<br />
2008. Growing Primocane Raspberry Cultivars in Serbia. Proceedings of the IX<br />
International Rubus and Ribes Symposium. Acta Horticulturae, 777: 443–445.<br />
12. Smolarz K. 1996. Malina I Jeźyna. Warszawa.<br />
13. Zornić B., Petrović S., Milošević T., Leposavić A. 2003. Raspberry products in<br />
Europe and the USA. Proceedings of I Symposium on Raspberry of Serbia and<br />
Montenegro with International Participation. Čačak, 153.<br />
14. Aдащик A. Г. 1999. Возделывание ремонтантных сортов малины.<br />
Плодоводство, 12: 104–106.<br />
15. Жученко А. А. 2003. Экологическая генетика культурных растений.<br />
Самара.<br />
16. Бускене Л. 2000. Продуктивность ремонтантных сортов малины при<br />
разных системах возделывания. Плодоводство. Самохваловичи, Беларусь,<br />
13: 219–223.<br />
17. Евдокименко С. Н. 2007. Современные сорта малины для промышленного и<br />
приусадебного садоводства и технологии их выращивания. Плодоводство.<br />
Самохваловичи, Беларусь, 19: 257–266.<br />
18. Ермаков А. И., Арасимович В. В., Ярош Н. П., Перуанский Ю. В.,<br />
Луковникова Г. А., Иконникова М. И. (Под ред. А. И. Ермакова). 1987.<br />
Методы биохимического исследования растений. Ленинград.<br />
19. Исачкин А. В., Воробьев Б. Н., Аладина О. Н. 2001. Сортовой каталог.<br />
Ягодные культуры. ЭКСМО, Москва.<br />
73
LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽININKYSTĖS INSTITUTO IR<br />
LIETUVOS ŽEMĖS ŪKIO UNIVERSITETO MOKSLO DARBAI.<br />
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Kalcio trąšų įtaka aviečių derliui <strong>ir</strong> jo kokybei<br />
Loreta Buskienė, Juozas Lanauskas, Pranas Viškelis<br />
Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institutas, Kauno g. 30, LT-54333, Babtai,<br />
Kauno r., el. paštas l.buskiene@lsdi.lt<br />
2007–2008 m. Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institute buvo t<strong>ir</strong>ta per lapus<br />
naudotų kalcio salietros <strong>ir</strong> eksperimentinių AB „Achema“ gamybos skystų kalcio trąšų įtaka<br />
‘Otava’ <strong>ir</strong> ‘Sputnica’ veislių aviečių augumui, derliui, uogų kokybei, jų išsilaikymui po skynimo,<br />
lapų cheminei sudėčiai. ‘Sputnica’ veislės augalai gausiausiai derėjo eksperimentinių<br />
kalcio trąšų t<strong>ir</strong>palu purkštame variante. Didžiausias ‘Otava’ veislės aviečių derlius buvo nepurkštame<br />
variante. Naudojant kalcio trąšas, padidėjo ‘Otava’ veislės aviečių vidutinė uogos<br />
masė. ‘Sputnica’ aviečių uogų masei trąšos žymesnės įtakos neturėjo.<br />
Naudotos kalcio trąšos padidino azoto kiekį ‘Otava’ veislės aviečių lapuose.<br />
Eksperimentinės kalcio trąšos ‘Sputnica’ veislės aviečių uogose padidino kalcio <strong>ir</strong> magnio<br />
kiekį, o kalcio salietra – kalcio kiekį. Kalcio trąšos padidino t<strong>ir</strong>pių sausųjų medžiagų <strong>ir</strong> bendro<br />
cukraus kiekį ‘Otava’ veislės aviečių uogose. Eksperimentinės kalcio trąšos padidino askorbo<br />
rūgšties kiekį abiejų veislių aviečių uogose. Panaudojus kalcio salietrą, padidėjo ‘Sputnica’<br />
aviečių uogų titruojamasis rūgštingumas <strong>ir</strong> bendro cukraus kiekis. Kalcio trąšos nepadidino<br />
nitratų kiekio aviečių uogose.<br />
Reikšminiai žodžiai: avietės, derlius, kalcio trąšos, lapų cheminė sudėtis, uogos masė,<br />
uogų biocheminė sudėtis.<br />
Įvadas. Augalų mityba yra svarbus veiksnys, turintis įtakos jų sveikatingumui,<br />
derlingumui <strong>ir</strong> derliaus kokybei. Pakankamas mitybos elementų kiekis <strong>ir</strong> tinkamas jų<br />
santykis d<strong>ir</strong>vožemyje sudaro pagrindą optimaliai augalų mitybai, tačiau dėl nepalankių<br />
aplinkos veiksnių įtakos augalai mitybos elementų gali stokoti (Buskienė, Uselis,<br />
2008.). D<strong>ir</strong>vožemyje yra tam tikras balansas tarp įva<strong>ir</strong>ių mitybinių elementų, bet egzistuoja<br />
konkurencija tarp atsk<strong>ir</strong>ų elementų <strong>ir</strong> vieno elemento perteklius gali apsunkinti<br />
kitų elementų patekimą į augalą (Минеральное питание…, 1960; Церлинг, 1978;<br />
Erdal <strong>ir</strong> kt., 2004). Tokiu atveju augalus naudinga purkšti trąšų t<strong>ir</strong>palais (Buskienė,<br />
2006).<br />
Labai svarbus elementas vaisių <strong>ir</strong> uogų kokybei yra kalcis. Papildomam tręšimui<br />
sk<strong>ir</strong>tų kalcio trąšų yra nemažai: Wuxal Calcium, Calcisol 500Sl, Stopit, Sadasol Ca,<br />
Insol Ca, Nitrabor, Calcinit <strong>ir</strong> kt. Manoma, kad <strong>ir</strong> paprasčiausios trąšos – kalcio chloridas<br />
<strong>ir</strong> kalcio salietra – yra gana efektyvios.<br />
Kai braškių uogose trūksta kalcio, jos deformuojasi, užauga nedidelės, o sunokusių<br />
uogų forma būna panaši kaip užuomazgų (Nestby <strong>ir</strong> kt., 2004). Per lapus panaudotos<br />
75
kalcio trąšos padidina braškių uogų tv<strong>ir</strong>tumą <strong>ir</strong> pagerina laikymosi kokybę (Cheour<br />
<strong>ir</strong> kt., 1990; Na Phun <strong>ir</strong> kt., 1995; Wójcik, Lewandowski, 2003). Smolarz <strong>ir</strong> kt. (1997)<br />
teigia, kad tokios trąšos, kaip kalcio vuksalis, pagerina uogų spalvą, suteikia joms<br />
blizgesio. Kiti tyrėjai (Raynal, Carmentran, 2001) taip pat patv<strong>ir</strong>tina, kad tręšimas<br />
dideliais kalcio kiekiais pagerina braškių uogų išvaizdą.<br />
Informacijos apie kalcio trąšų poveikį avietėms nėra daug. Labai svarbu padidinti<br />
aviečių uogų transportabilumą <strong>ir</strong> sumažinti puviniais pažeistų uogų kiekį po<br />
skynimo.<br />
Tyrimų tikslas – įvertinti kalcio trąšų įtaką aviečių augumui, derliui, jo kokybei,<br />
uogų išsilaikymui po skynimo, lapų cheminei sudėčiai bei palyginti AB „Achema“<br />
sukurtų skystų kalcio trąšų <strong>ir</strong> kalcio salietros efektyvumą.<br />
Tyrimų objektas, metodai <strong>ir</strong> sąlygos. Tyrimai vykdyti Lietuvos sodininkystės<br />
<strong>ir</strong> daržininkystės institute 2007–2008 m. Kalcio trąšų poveikis t<strong>ir</strong>tas dviem aviečių<br />
veislėms: ‘Otava’ (Kanada) <strong>ir</strong> ‘Sputnica’ (Rusija). Bandymo schema:<br />
1. Kontrolė (trąšų t<strong>ir</strong>palais nepurkšta);<br />
2. Ca(NO 3<br />
) 2<br />
× 4 k.;<br />
3. AB „Achema“ Ca trąšų t<strong>ir</strong>palas × 4 k.<br />
Eksperimentinio laukelio plotas – 9 m 2 (3 × 3 m), pakartojimų skaičius –<br />
3. Avietės pasodintos 2001 m. pavasarį 3 × 0,5 m atstumais. Avietyno būklė gera, visi<br />
priežiūros darbai buvo atlikti pagal intensyviuose uogynuose taikomas technologijas<br />
(Intensyvios..., 2002).<br />
Lauko bandymų d<strong>ir</strong>vožemis – sekliai karbonatingas giliau glėjiškas rudžemis<br />
(RDg4-k1), vidutinio sunkumo <strong>ir</strong> sunkus priemolis. Agrocheminė d<strong>ir</strong>vožemio charakteristika:<br />
pH KCl<br />
– 7,1, humuso – 2,3 %, P 2<br />
O 5<br />
– 290 mg kg -1 , K 2<br />
O – 180 mg kg -1 ,<br />
Ca – 5 620 mg kg -1 , Mg – 1 500 mg kg -1 .<br />
Avietės kalcio trąšų vandeniniu t<strong>ir</strong>palu buvo purkštos 4 kartus: po žydėjimo iki<br />
uogų sunokimo (kas 7 dienos). Purškimams naudotas 0,7 % koncentracijos vandeninis<br />
trąšų t<strong>ir</strong>palas (pagal Ca(NO 3<br />
) 2<br />
). Išpurškiama skiedinio norma – 1 000 l ha -1 .<br />
Meteorologinės sąlygos tyrimų laikotarpiu buvo gana sk<strong>ir</strong>tingos. 2007 m. daugiau<br />
nei dviguba daugiametė kritulių norma iškrito gegužės <strong>ir</strong> liepos mėnesiais, drėgnas<br />
buvo <strong>ir</strong> b<strong>ir</strong>želis bei rugsėjis, o rugpjūčio mėnesį buvo sausa. Pavasaris <strong>ir</strong> liepos mėnuo<br />
buvo žymiai vėsesni. 2008 m. gegužę, b<strong>ir</strong>želį <strong>ir</strong> liepą iškrito šiek tiek daugiau kritulių<br />
nei daugiametė norma, o drėgniausias buvo rugpjūtis. Nuo gegužės iki spalio mėnesio<br />
orai buvo vėsesni nei įprastai.<br />
Bandyme nustatyta: aviečių vienamečių stiebų skaičius 1 m ilgio augalų juostoje,<br />
jų skersmuo <strong>ir</strong> aukštis; įvertintas uogų derlius <strong>ir</strong> vidutinė uogos masė (p<strong>ir</strong>mojo, trečiojo<br />
<strong>ir</strong> paskutiniojo skynimo metu atsitiktine tvarka atrinkus po 100 uogų iš laukelio).<br />
Liepos viduryje atliktos aviečių lapų bei uogų cheminės <strong>ir</strong> uogų biocheminės analizės.<br />
Aviečių uogose <strong>ir</strong> lapuose nustatytas N, P, K, Ca <strong>ir</strong> Mg kiekis. Šviežių uogų biocheminiai<br />
tyrimai atlikti pagal LSDI Biochemijos <strong>ir</strong> technologijos laboratorijoje naudojamas<br />
metodikas. T<strong>ir</strong>pių sausųjų medžiagų kiekis nustatytas refraktometru, askorbo<br />
rūgštis – titruojant 2,6-dichlorfenolindofenolio natrio druskos t<strong>ir</strong>palu su chloroformu<br />
(intensyvių spalvų ištraukoms), titruojamasis rūgštingumas – titruojant 0,1 N NaOH<br />
t<strong>ir</strong>palu <strong>ir</strong> perskaičiavus į citrinos rūgštį (Ермаков <strong>ir</strong> kt., 1987), invertuotas cukrus <strong>ir</strong><br />
sacharozė – Bertrano metodu (AOAC, 1990).<br />
76
Rezultatai. Įvertinus kalcio trąšų įtaką dviejų t<strong>ir</strong>tų veislių aviečių augumui,<br />
nustatyta tendencija, kad trąšos turėjo teigiamą poveikį stiebų aukščiui (1 lentelė).<br />
Eksperimentinių kalcio trąšų t<strong>ir</strong>palu purkštų ‘Sputnica’ aviečių stiebai užaugo iš esmės<br />
(14,6 %) aukštesni, lyginant su nepurkštais. Naudojant kalcio salietrą, ‘Sputnica’<br />
aviečių stiebų skersmuo buvo didesnis. ‘Otava’ aviečių stiebų skersmenį iš esmės<br />
(16,5–27,1 %) padidino purškimas <strong>ir</strong> kalcio salietros, <strong>ir</strong> eksperimentinių kalcio trąšų<br />
t<strong>ir</strong>palu. Abiejų veislių aviečių stiebų daugiausiai išaugo nepurkštame variante. Kalcio<br />
trąšomis purkštų aviečių stiebų skaičius buvo mažesnis, bet prilygo optimaliam.<br />
1 lentelė. Kalcio trąšų įtaka aviečių veislių ‘Otava’ <strong>ir</strong> ‘Sputnica’ augumo rodikliams<br />
Table 1. Influence of calcium fertilizer on growth vigour indices of raspberry cultivars<br />
‘Otava’ and ‘Sputnica’<br />
Babtai, 2007–2008 m.<br />
Stiebo aukštis Stiebo skersmuo Stiebų skaičius, vnt. m<br />
Variantas<br />
Stem height, m Stem diameter, mm Number of stems (unt. m -1 )<br />
Variant<br />
‘Otava’ ‘Sputnica’ ‘Otava’ ‘Sputnica’ ‘Otava’ ‘Sputnica’<br />
Kontrolė<br />
1,47 1,57 8,5 10,8 34,8 36,0<br />
Control<br />
Eksperimentinės Ca trąšos 1,64 1,80 10,8 10,9 22,4 <strong>28</strong>,2<br />
Experimental Ca fertilizer<br />
Kalcio salietra<br />
1,61 1,67 9,9 11,1 <strong>28</strong>,0 20,0<br />
Calcium saltpetre<br />
R 05<br />
/ LSD 05<br />
0,<strong>28</strong>5 0,230 0,95 0,295 6,25 7,34<br />
Abiem tyrimų metais didžiausias ‘Otava’ veislės aviečių derlius buvo nepurkštame<br />
variante (2 lentelė). ‘Sputnica’ veislės augalai gausiausiai derėjo eksperimentinių kalcio<br />
trąšų t<strong>ir</strong>palu purkštame variante – 32,9 % daugiau negu nenaudojant kalcio trąšų.<br />
Purškiant ‘Sputnica’ avietes kalcio salietros trąšų t<strong>ir</strong>palu, jų derlius iš esmės prilygo<br />
nepurkštų augalų derliui.<br />
2 lentelė. Kalcio trąšų įtaka ‘Otava’ <strong>ir</strong> ‘Sputnica’ veislių aviečių derliui <strong>ir</strong> vidutinei<br />
uogos masei<br />
Table 2. Influence of calcium fertilizer on the yield and average berry mass of raspberry<br />
cultivars ‘Otava’ and ‘Sputnica’<br />
Babtai, 2007–2008 m.<br />
Derlius<br />
Uogos masė<br />
Variantas<br />
Yield, t ha<br />
Variant<br />
Berry mass, g<br />
‘Otava’ ‘Sputnica’ ‘Otava’ ‘Sputnica’<br />
Kontrolė<br />
4,48 2,95 1,66 2,10<br />
Control<br />
Eksperimentinės Ca trąšos 1,94 3,92 2,09 2,04<br />
Experimental Ca fertilizer<br />
Kalcio salietra<br />
1,88 3,17 2,00 1,99<br />
Calcium saltpetre<br />
R 05<br />
/ LSD 05<br />
0,927 0,785 0,310 0,190<br />
77
Naudojant kalcio salietrą <strong>ir</strong> eksperimentines kalcio trąšas, ‘Otava’ veislės aviečių<br />
vidutinė uogos masė buvo didesnė atitinkamai 20,5 <strong>ir</strong> 25,9 % (2 lentelė). Šie sk<strong>ir</strong>tumai<br />
buvo panašūs abiem tyrimų metais. Kalcio trąšos neturėjo žymesnės įtakos ‘Sputnica’<br />
veislės aviečių vidutinei uogos masei.<br />
Buvo t<strong>ir</strong>ta, kokią įtaką kalcio trąšos turi aviečių uogų išsilaikymui po nuskynimo.<br />
2007 m. eksperimentinių kalcio trąšų t<strong>ir</strong>palu nupurkštos abiejų t<strong>ir</strong>tų veislių aviečių<br />
uogos po 2 dienų nuo skynimo buvo daugiausiai (24–<strong>28</strong> %) pažeistos puviniais<br />
(3 lentelė). Nepurkštos <strong>ir</strong> kalcio salietros t<strong>ir</strong>palu purkštos ‘Sputnica’ aviečių uogos po<br />
skynimo puviniais buvo pažeistos vienodai.<br />
3 lentelė. Kalcio trąšų įtaka puviniais pažeistų ‘Otava’ <strong>ir</strong> ‘Sputnica’ veislių aviečių<br />
uogų kiekiui, %<br />
Table 3. Influence of calcium fertilizer on berry amount of raspberry cultivars ‘Otava’<br />
and ‘Sputnica’ injured by rots<br />
Babtai, 2007–2008 m.<br />
Variantas<br />
Variant<br />
Kontrolė<br />
Control<br />
Eksperimentinės Ca trąšos<br />
Experimental Ca fertilizer<br />
Kalcio salietra<br />
Calcium saltpetre<br />
2007 m. 2008 m.<br />
‘Otava’ ‘Sputnica’ ‘Otava’ ‘Sputnica’<br />
6 12 4 32<br />
<strong>28</strong> 24 30 24<br />
10 12 40 26<br />
Mažiausiai (6 %) puvo nepurkštos ‘Otava’ veislės aviečių uogos. 2008 m. aviečių<br />
uogos buvo skintos lietingu laikotarpiu. Kaip <strong>ir</strong> 2007 m., po skynimo mažiausiai (4 %)<br />
puvo nepurkštos ‘Otava’ aviečių uogos. Labiausiai (40 %) puviniais buvo pažeistos<br />
‘Otava’ avietės, purškiant jas kalcio salietra. ‘Sputnica’ veislės aviečių purškimas kalcio<br />
trąšomis sumažino uogų pažeidimą puviniais, skinant jas lietingais metais.<br />
T<strong>ir</strong>iant kalcio trąšų įtaką ‘Otava’ veislės aviečių lapų cheminei sudėčiai, nustatytas<br />
statistiškai patikimas azoto kiekio padidėjimas. Naudojant eksperimentines kalcio<br />
trąšas, azoto kiekis lapuose padidėjo 6,5 %, purškiant kalcio salietros t<strong>ir</strong>palu – 3,2 %<br />
(4 lentelė).<br />
4 lentelė. Kalcio trąšų įtaka ‘Otava’ veislės aviečių lapų cheminei sudėčiai<br />
Table 4. Influence of calcium fertilizer on leaf chemical composition of raspberry cultivar<br />
‘Otava’<br />
Babtai, 2007 m.<br />
Variantas<br />
Variant<br />
Elementų kiekis<br />
Amount of elements, %<br />
N P K Ca Mg<br />
2,15 0,27 0,78 1,19 0,40<br />
Kontrolė<br />
Control<br />
Eksperimentinės Ca trąšos 2,29 0,27 0,91 1,33 0,44<br />
Experimental Ca fertilizer<br />
Kalcio salietra<br />
2,22 0,24 0,68 1,29 0,45<br />
Calcium saltpetre<br />
R 05<br />
/ LSD 05<br />
0,07 0,063 0,246 0,793 0,235<br />
78
Eksperimentinėmis kalcio trąšomis nupurkštų aviečių lapuose buvo daugiau kalio<br />
<strong>ir</strong> magnio. Eksperimentinės kalcio trąšos ‘Otava’ veislės aviečių lapuose kalcio kiekį<br />
padidino apie 12 %, kalcio salietra – 8,4 %. Eksperimentinėmis kalcio trąšomis nupurkštų<br />
‘Sputnica’ veislės aviečių lapuose nustatyta daugiau kalio <strong>ir</strong> azoto, panaudojus<br />
kalcio salietrą – kalcio (5 lentelė).<br />
5 lentelė. Kalcio trąšų įtaka ‘Sputnica’ veislės aviečių lapų cheminei sudėčiai<br />
Table 5. Influence of calcium fertilizer on leaf chemical composition of raspberry cultivar<br />
‘Sputnica’<br />
Variantas<br />
Variant<br />
Babtai, 2007 m.<br />
Elementų kiekis<br />
Amount of elements, %<br />
N P K Ca Mg<br />
2,25 0,<strong>28</strong> 0,71 1,20 0,48<br />
Kontrolė<br />
Control<br />
Eksperimentinės Ca trąšos 2,34 0,26 0,96 1,22 0,42<br />
Experimental Ca fertilizer<br />
Kalcio salietra<br />
2,22 0,27 0,75 1,43 0,40<br />
Calcium saltpetre<br />
R 05<br />
/ LSD 05<br />
0,351 0,053 0,492 0,207 0,115<br />
Eksperimentinės kalcio trąšos ‘Otava’ veislės aviečių uogose padidino kalio<br />
(<strong>28</strong> %) <strong>ir</strong> magnio (15 %), o taip pat <strong>ir</strong> kalcio (5 %) kiekį (6 lentelė). Panašus buvo <strong>ir</strong><br />
kalcio salietros poveikis.<br />
6 lentelė. Kalcio trąšų įtaka ‘Otava’ veislės aviečių uogų cheminei sudėčiai<br />
Table 6. Influence of calcium fertilizer on berry chemical composition of raspberry<br />
cultivar ‘Otava’<br />
Variantas<br />
Variant<br />
Babtai, 2007 m.<br />
Elementų kiekis<br />
Amount of elements, %<br />
N P K Ca Mg<br />
1,10 0,23 0,76 0,20 0,13<br />
Kontrolė<br />
Control<br />
Eksperimentinės Ca trąšos 1,10 0,21 0,97 0,21 0,15<br />
Experimental Ca fertilizer<br />
Kalcio salietra<br />
1,20 0,22 0,94 0,21 0,15<br />
Calcium saltpetre<br />
R 05<br />
/ LSD 05<br />
0,178 0,107 0,506 0,102 0,058<br />
Purškiant ‘Sputnica’ veislės avietes eksperimentinių kalcio trąšų t<strong>ir</strong>palu, uogose<br />
statistiškai patikimai padidėjo kalcio (apie 17 %) <strong>ir</strong> magnio (23 %) (7 lentelė). Kalcio<br />
salietra taip pat padidino kalcio kiekį uogose.<br />
79
7 lentelė. Kalcio trąšų įtaka ‘Sputnica’ veislės aviečių uogų cheminei sudėčiai<br />
Table 7. Influence of calcium fertilizer on berry chemical composition of raspberry cultivar<br />
‘Sputnica’<br />
Babtai, 2007 m.<br />
Elementų kiekis<br />
Variantas<br />
Amount of elements, %<br />
Variant<br />
N P K Ca Mg<br />
Kontrolė Control 1,21 0,23 0,97 0,18 0,13<br />
Eksperimentinės Ca trąšos 1,23 0,22 1,10 0,21 0,16<br />
Experimental Ca fertilizer<br />
Kalcio salietra Calcium 1,06 0,22 1,20 0,21 0,14<br />
saltpetre<br />
R 05<br />
/ LSD 05<br />
0,351 0,046 0,372 0,014 0,012<br />
Ištyrus kalcio trąšų įtaką ‘Otava’ veislės aviečių uogų biocheminei sudėčiai, nustatyta,<br />
kad, naudojant eksperimentines kalcio trąšas, t<strong>ir</strong>pių sausųjų medžiagų uogose<br />
padaugėjo 14,6 %, o bendro cukraus – 26,2 % (8 lentelė). Kalcio salietros poveikis buvo<br />
panašus. Naudojant kalcio salietrą, uogų titruojamasis rūgštingumas sumažėjo 8 %.<br />
Tręšiant eksperimentinėmis kalcio trąšomis, askorbo rūgšties kiekis aviečių uogose<br />
padidėjo apie 6 %. Kalcio trąšos nepadidino nitratų kiekio ‘Otava’ aviečių uogose.<br />
8 lentelė. Kalcio trąšų įtaka ‘Otava’ veislės aviečių uogų biocheminei sudėčiai<br />
Table 8. Influence of calcium fertilizer on berry biochemical composition of raspberry<br />
cultivar ‘Otava’<br />
Variantas<br />
Variant<br />
Kontrolė<br />
Control<br />
Eksperimentinės Ca trąšos<br />
Experimental Ca fertilizer<br />
Kalcio salietra<br />
Calcium saltpetre<br />
T<strong>ir</strong>pios sausosios<br />
medžiagos<br />
Dry soluble<br />
solids, %<br />
Bendras<br />
cukrus<br />
Total<br />
sugar, %<br />
Titruojamasis<br />
rūgštingumas<br />
Titratable<br />
acidity, %<br />
Babtai, 2007–2008 m.<br />
Askorbo<br />
rūgštis<br />
Ascorbic acid,<br />
mg 100 g -1<br />
Nitratai<br />
Nitrates,<br />
mg kg -1<br />
9,6 4,92 2,15 20,8 96,6<br />
11,0 6,21 2,14 22,0 87,8<br />
10,8 5,86 1,98 20,2 76,5<br />
‘Sputnica’ veislės aviečių purškimas eksperimentinėmis kalcio trąšomis askorbo<br />
rūgšties kiekį uogose padidino 9 % (9 lentelė). Naudojant kalcio salietrą 5,6 % padidėjo<br />
uogų titruojamasis rūgštingumas <strong>ir</strong> 7,5 % padaugėjo bendro cukraus. T<strong>ir</strong>tos kalcio<br />
trąšos nepadidino nitratų kiekio ‘Sputnica’ aviečių uogose.<br />
80
9 lentelė. Kalcio trąšų įtaka ‘Sputnica’ veislės aviečių uogų biocheminei sudėčiai<br />
Table 9. Influence of calcium fertilizer on berry biochemical composition of raspberry<br />
cultivar ‘Sputnica’<br />
Variantas<br />
Variant<br />
Kontrolė<br />
Control<br />
Eksperimentinės Ca trąšos<br />
Experimental Ca fertilizer<br />
Kalcio salietra<br />
Calcium saltpetre<br />
81<br />
Babtai, 2007–2008 m.<br />
T<strong>ir</strong>pios sausosios<br />
medžiagos cukrus rūgštingumas rūgštis<br />
Bendras Titruojamasis Askorbo<br />
Nitratai<br />
Nitrates,<br />
Dry soluble Total Titratable acidity,<br />
% mg 100 g -1<br />
-1<br />
Ascorbic acid,<br />
mg/kg<br />
solids, % sugar, %<br />
9,3 4,52 1,93 15,6 89,0<br />
9,4 4,48 1,94 17,0 82,8<br />
9,0 4,86 2,04 16,0 82,4<br />
Aptarimas. Nors t<strong>ir</strong>tos kalcio trąšos turėjo teigiamą poveikį abiejų veislių aviečių<br />
stiebų aukščiui <strong>ir</strong> skersmeniui, tačiau derliaus priedas (32,9 %) gautas ‘Sputnica’ veislės<br />
avietes purškiant per lapus eksperimentinių „Achemos“ gamybos kalcio trąšų t<strong>ir</strong>palu.<br />
‘Otava’ veislės avietės geriausiai derėjo nepurkštame variante, nors šiame variante<br />
stiebai išaugo žemiausi <strong>ir</strong> ploniausi, bet didesnį derlingumą, matyt, nulėmė didesnis<br />
stiebų skaičius ploto vienete. Gausiausiai derėjo eksperimentinių kalcio trąšų t<strong>ir</strong>palu<br />
purkštos ‘Sputnica’ avietės. Šiame variante stiebai išaugo aukščiausi, nors jų tankumas<br />
buvo mažesnis negu nepurkštų augalų. ‘Otava’ veislės aviečių uogos buvo smulkiausios<br />
nepurkštame variante, kuriame gautas didžiausias derlius. ‘Sputnica’ aviečių vidutinė<br />
uogos masė iš esmės nesiskyrė, purškiant kalcio trąšomis ar jų nenaudojant.<br />
Remiantis kitų šalių mokslininkų (Cheour <strong>ir</strong> kt., 1991; Na Phun <strong>ir</strong> kt., 1997;<br />
Wojcik, Lewandowski, 2003) teigimu, kad per lapus purškiamos kalcio trąšos padidina<br />
braškių uogų tv<strong>ir</strong>tumą <strong>ir</strong> sumažina nuskintų uogų pažeidimą puviniais, savo tyrimuose<br />
įvertinome kalcio trąšų įtaką aviečių uogų išsilaikymui po nuskynimo. Abiejų aviečių<br />
veislių – ‘Otava’ <strong>ir</strong> ‘Sputnica’ – uogos yra gana tv<strong>ir</strong>tos, ypač ‘Otava’. Kalcio trąšomis<br />
purkštos ‘Otava’ aviečių uogos puviniais buvo pažeistos labiau negu nepurkštos, ypač<br />
skintos lietingais metais <strong>ir</strong> naudojant kalcio salietrą. ‘Sputnica’ aviečių purškimas<br />
kalcio trąšomis sumažino supuvusių uogų kiekį lietingais metais.<br />
Įvertinant per lapus panaudotų kalcio trašų įtaką aviečių mitybai, nustatyta, kad<br />
nupurkštos avietės lapuose sukaupė ne tik daugiau kalcio, bet <strong>ir</strong> daugeliu atvejų didesnį<br />
kiekį azoto <strong>ir</strong> kalio. Beje, avietės yra labiausiai jautrios kaliui <strong>ir</strong> azotui. Avietėms dažnai<br />
trūksta kalio dėl nepakankamo šio elemento kiekio d<strong>ir</strong>vožemyje arba dėl sunkaus jo<br />
pasisavinimo. Purškimas kalcio trašomis apsunkino augalų fosforo įsisavinimą, tačiau<br />
aviečių mitybai šio elemento reikia nedaug. Yra <strong>ir</strong> priešingų nuomonių. JAV mokslininkų<br />
nuomone, didelės kalcio trašų normos padidino fosforo kiekį aviečių lapuose,<br />
nors fosforo trąšos sumažino kalcio kiekį lapuose (Spiers <strong>ir</strong> kt., 1999). Kalcio trąšų<br />
poveikis magnio įsisavinimui buvo prieštaringas: kalcio trąšos padidino magnio kiekį<br />
‘Otava’ veislės aviečių lapuose, bet sumažino jo kiekį ‘Sputnica’ aviečių lapuose. JAV
atliktų tyrimų duomenimis (Spiers, 2002; Spiers <strong>ir</strong> kt., 1999), aviečių <strong>ir</strong> gervuogių tręšimas<br />
kalcio trąšomis padidino kalcio kiekį <strong>ir</strong> sumažino magnio kiekį augalų lapuose.<br />
Kalcio trąšos pagerino pagrindinių mitybinių elementų patekimą ne tik į aviečių lapus,<br />
bet <strong>ir</strong> į uogas. Purkštų aviečių uogose padaugėjo kalio, kalcio <strong>ir</strong> magnio, kai kuriais<br />
atvejais – azoto, bet sumažėjo fosforo kiekis.<br />
Per lapus purškiamos kalcio trąšos pagerino ‘Otava’ aviečių uogų biocheminę<br />
sudėtį, ženkliai padidindamos t<strong>ir</strong>pių sausųjų medžiagų <strong>ir</strong> bendro cukraus kiekį.<br />
Analogiškuose tyrimuose su braškėmis kalcio trąšos taip pat padidino sausųjų medžiagų<br />
kiekį uogose (Jeong <strong>ir</strong> kt., 2001). Mūsų atliktuose tyrimuose purškimas eksperimentinėmis<br />
kalcio trąšomis padidino askorbo rūgšties kiekį abiejų veislių aviečių uogose.<br />
Gauti dviejų metų aviečių tręšimo kalcio trąšomis tyrimų rezultatai leidžia teigti,<br />
kad AB „Achema” pagamintas eksperimentinis kalcio nitrato t<strong>ir</strong>palas poveikiu prilygo<br />
b<strong>ir</strong>iai kalcio salietrai.<br />
Išvados. 1. ‘Sputnica’ veislės avietės gausiausiai derėjo eksperimentinių<br />
kalcio trąšų t<strong>ir</strong>palu purkštame variante. Didžiausias ‘Otava’ veislės aviečių derlius<br />
buvo nepurkštame variante.<br />
2. Naudojant kalcio trąšas, padidėjo ‘Otava’ aviečių vidutinė uogos masė.<br />
‘Sputnica’ aviečių uogos masei trąšos žymesnės įtakos neturėjo.<br />
3. ‘Sputnica’ aviečių purškimas kalcio trąšomis sumažino uogų pažeidimą puviniais<br />
lietingais metais. Nepurkštos ‘Otava’ aviečių uogos po skynimo puviniais buvo<br />
pažeistos mažiausiai.<br />
4. Kalcio trąšos padidino azoto kiekį ‘Otava’ aviečių lapuose. Eksperimentinės<br />
kalcio trąšos ‘Sputnica’ aviečių uogose padidino kalcio <strong>ir</strong> magnio kiekį, o kalcio<br />
salietra – kalcio kiekį.<br />
5. Kalcio trąšos ženkliai padidino t<strong>ir</strong>pių sausųjų medžiagų <strong>ir</strong> bendro cukraus kiekį<br />
‘Otava’ aviečių uogose. Eksperimentinės kalcio trąšos padidino askorbo rūgšties kiekį<br />
abiejų veislių aviečių uogose. Panaudojus kalcio salietrą, padidėjo ‘Sputnica’ aviečių<br />
uogų titruojamasis rūgštingumas <strong>ir</strong> padaugėjo bendro cukraus.<br />
Gauta 2009 03 09<br />
Parengta spausdinti 2009 03 24<br />
Literatūra<br />
1. AOAC. 1990. Official Methods of Analysis. Arlington.<br />
2. Buskienė L. 2006. Aviečių mitybos geležimi optimizavimo galimybės.<br />
Sodininkystė <strong>ir</strong> daržininkystė, 25(1): 47–55.<br />
3. Buskienė L., Uselis N. 2008. The influence of nitrogen and potassium fertilizers<br />
on the growth and yield of raspberries cv. ‘Polana’. Agronomy Research, 6(1):<br />
27–35.<br />
4. Cheour F., Willemot C., Arul J., Makhlouf J., Charest P.M., Gosselin A. 1990.<br />
Foliar application of calcium chloride delays postharvest ripening of strawberry.<br />
Journal of the American Society for Horticultural Science, 115: 789–792.<br />
82
5. Cheour F., Willemot C., Arul J., Makhlouf J., Desjardins Y. 1991. Postharvest<br />
response of two strawberry cultivars to foliar application of CaCl2. HortScience,<br />
26(9): 1 186–1 188.<br />
6. Erdal I., Kepenek K., Kizilgőz I. 2004. Effect of foliar <strong>ir</strong>on applications at different<br />
growth stages on <strong>ir</strong>on and some nutrient concentrations in strawberry cultivars.<br />
Turk. J. of Agriculture and Forestry, <strong>28</strong>: 421–427.<br />
7. Intensyvios uoginių augalų auginimo technologijos. 2002. Uselis N. (sudaryt.).<br />
Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institutas, Babtai, Kauno r.<br />
8. Jeong S. K., Choi J. M., Cha K. H., Chung H. J., Choi J. S., Seo K. S. 2001.<br />
Deficiency symptoms, growth statistics, and nutrient uptake og. ‘Nyoho’<br />
strawberry affected by controlled calcium concentrations in fertilizer solution.<br />
J. Korean: Soc. Hort. Sci, 42(3): <strong>28</strong>4–<strong>28</strong>8.<br />
9. Na Phun W., Kawada K., Kusunoki M. 1995. Effect of preharvest calcium application<br />
on postharvest quality of ‘Nyoho’ strawberries. J. Japan Soc. Hort. Sci.<br />
Suppl, 2: 638–639.<br />
10. Na Phun W., Kawada K., Kusunoki M. 1997. Effect of spray timing, spray part<br />
and calcium formula on the effectiveness of calcium spray on ‘Nyoho’ strawberries.<br />
J. Japan Soc. Hort. Sci. Suppl, 2: 70–71.<br />
11. Nestby R., Lieten F., Pivot D., Raynal Lacroix C., Tagliavini M., Evenhuis B.<br />
2004. Influence of mineral nutrients on strawberry fruit quality and the<strong>ir</strong> accumulation<br />
in plant organs. A review. Acta Horticulturae, 649: 201–206.<br />
12. Raynal C., Carmentran M. 2001. Fertilization of strawberry crops-yield and fruit<br />
quality. Infos-CTIFL, 170: 41–44.<br />
13. Smolarz K., Sas L., Markowski, J. 1997. Effect of “Wuxal Kombi” and “Wuxal<br />
Calcium” fertilizers on the quality of strawberry fruits. Acta Horticulturae, 439:<br />
743–746.<br />
14. Spiers J. M. 2002. Influence of N, K, P, Ca, and Mg Rates on Leaf Macronutrient<br />
Concentration of ‘Navaho’ Blackberry. Proceedings of the VIII International<br />
Rubus and Ribes Symposium. Acta Horticulturae, 585 (2): 659–663.<br />
15. Spiers J. M., Braswell J. H., Gupton C. L. 1999. Influence of P, K, Ca, and Mg<br />
rates on leaf elemental concentration and plant growht of ‘Dormanred’ raspberry.<br />
VII International Symposium on Rubus and Ribes. Acta Horticulturae, 505:<br />
679–683.<br />
16. Wójcik, P., Lewandowski, M. 2003. Effect of calcium and boron sprays on yield<br />
and quality of ‘Elsanta’ strawberry. Journal of Plant Nutrition, 26(3): 671–682.<br />
17. Ермаков А. И., Арасимович В. В., Ярош Н. П., Перуанский Ю. В.,<br />
Луковникова Г. А., Иконникова М. И. (Под ред. А. И. Ермакова). 1987.<br />
Методы биохимического исследования растений. Ленинград.<br />
18. Минеральное питание плодовых и ягодных культур. 1960. Под ред.<br />
Ф. Ч. Нормана, Москва: Гос. изд-во сельхоз. Литературы.<br />
19. Церлинг В. В. 1978. Агрохимические основы диагностики минерального<br />
питания с. х. культур. Москва: Наука.<br />
83
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. SCIENTIFIC ARTICLES. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Influence of calcium fertilizer on raspberry yield and its quality<br />
L. Buskienė, J. Lanauskas, P. Viškelis<br />
Summary<br />
In 2007–2008 at the Lithuanian Institute of Horticulture there was investigated the influence<br />
of calcium saltpetre and experimental liquid calcium fertilizer made by AB “Achema” and<br />
applied through leaves on growth vigour, yield, berry quality, the<strong>ir</strong> preservation after gathering<br />
and leaf chemical composition of raspberry cultivars ‘Otava’ and ‘Sputnica’. Cultivar ‘Sputnica’<br />
yielded most abundantly when sprayed with experimental calcium fertilizer. Raspberry cultivar<br />
‘Otava’ produced the biggest yield in unsprayed variant. Applying calcium fertilizer, the<br />
average berry mass of cultivar ‘Otava’ increased. Fertilizer didn’t influence more significantly<br />
berry mass of cultivar ‘Sputnica’.<br />
The applied calcium fertilizer increased nitrogen amount in the leaves of raspberry cultivar<br />
‘Otava’. Experimental calcium fertilizer increased calcium and magnesium amount in the<br />
berries of raspberry cultivar ‘Sputnica’ and calcium saltpetre increased the amount of calcium.<br />
Calcium fertilizer increased the amount of dry soluble solids and total sugar in the berries of<br />
raspberry cultivar ‘Otava’. Experimental calcium fertilizer increased the amount of ascorbic<br />
acid in the berries of both cultivars. Applying calcium saltpetre, berry titratable acidity and<br />
the amount of total sugar of raspberry cultivar ‘Sputnica’ increased. Calcium fertilizer didn’t<br />
increase the amount of nitrates in raspberry berries.<br />
Key words: raspberry, yield, calcium fertilizer, leaf chemical composition, berry mass,<br />
berry biochemical composition.<br />
84
LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽININKYSTĖS INSTITUTO IR<br />
LIETUVOS ŽEMĖS ŪKIO UNIVERSITETO MOKSLO DARBAI.<br />
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Valgomosios morkos, raudonojo burokėlio <strong>ir</strong> valgomojo<br />
svogūno veislių reprodukcinių savybių tyrimai ex situ<br />
Rasa Karklelienė, Nijolė Maročkienė, Audrius Radzevičius,<br />
Česlovas Bobinas, Edita Dambrauskienė,<br />
Laisvūnė Duchovskienė, Aušra Brazaitytė<br />
Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institutas, Kauno g. 30, LT-54333, Babtai,<br />
Kauno r., el. paštas R.Karkleliene@lsdi.lt<br />
Tyrimai atlikti 2004–2008 m. Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institute, siekiant<br />
išt<strong>ir</strong>ti daržo augalų genofonde esančių veislių reprodukcines savybes, jas panaudoti genetiniams<br />
ištekliams atnaujinti <strong>ir</strong> išsk<strong>ir</strong>ti veiksnius, sąlygojančius sėklų biologines <strong>ir</strong> ūkines savybes.<br />
T<strong>ir</strong>tos sėklomis dauginamų daržo augalų – valgomosios morkos, raudonojo burokėlio <strong>ir</strong> valgomojo<br />
svogūno – veislių reprodukcinės savybės.<br />
T<strong>ir</strong>iant dvimečių šakniavaisių daržovių sėklų kokybės rodiklius, nustatyta, kad<br />
‘Garduolių’ veislės morkų sėklos yra daigesnės (vid. 74,1 %) nei ‘Vaiguvos’ (vid. 59,6 %)<br />
veislės morkų. Iš t<strong>ir</strong>tų daržovių rūšių meteorologinės sąlygos didesnės įtakos turėjo svogūnų<br />
sėklų kokybės rodikliams. ‘Lietuvos diiųjų’ veislės svogūnų sėklos sausesniais metais (2006<br />
m.) buvo apie 10 % daigesnės nei drėgnesniais. Svogūnų sėklų daigumas svyravo nuo 73,0 iki<br />
80,9 %. Augalų vegetacijos metu sėklojai dažniausiai s<strong>ir</strong>go grybinėmis ligomis: alternarioze,<br />
stemfilioze, cerkosporoze, fomoze, maru <strong>ir</strong> netikrąja miltlige.<br />
Reikšminiai žodžiai: burokėliai, kokybė, morkos, produktyvumas, reprodukcinės savybės,<br />
sėklojai, sėklos, svogūnai.<br />
Įvadas. Šiuo metu daržo augalų genetinius išteklius sudaro 42 rūšys <strong>ir</strong> 1 099 veislės,<br />
linijos, selekciniai numeriai, laukinės formos <strong>ir</strong> kt. Lietuvoje išvesta daugiau kaip<br />
60 daržo augalų veislių, sukurtos 49 linijos, introdukuota nemažai augalų veislių <strong>ir</strong><br />
hibridų (Karklelienė, Bobinas, 2008). Svarbu išt<strong>ir</strong>ti <strong>ir</strong> įvertinti daržovių (šakniavaisių<br />
<strong>ir</strong> česnakinių) bei kitų daržo augalų genetinius išteklius, jų išsaugojimo galimybes.<br />
Valgomoji morka (Daucus sativus Röhl.), raudonasis burokėlis (Beta vulgaris L.),<br />
valgomasis svogūnas (Allium cepa L.) yra dvimečiai kryžmadulkiai augalai. P<strong>ir</strong>maisiais<br />
metais valgomosios morkos <strong>ir</strong> raudonieji burokėliai užaugina sultingus šakniavaisius,<br />
svogūnai – ropeles. Laikymo metu daržovės pereina jarovizaciją, pavasarį pasodintos<br />
pradeda generatyvinę raidą (Bobinas, 1999; Michalik, 1993). Siekiant išlaikyti daržovių<br />
derlingumą, maistinę kokybę, atsparumą ligoms, būtina kasmet vykdyti veislės išlaikymo<br />
<strong>ir</strong> atnaujinimo sėklininkystę pagal tam tikrus sėklininkystės sistemos reikalavimus.<br />
85
Sėklos kokybę lemia agrotechnika, klimato sąlygos, veislės genetinė prigimtis <strong>ir</strong> kt.<br />
(Bobinas, 1999; Brewster, 1994). Sėklos labai jautrios nepalankioms augimo sąlygoms.<br />
Esant aukštai temperatūrai <strong>ir</strong> mažai santykinei drėgmei, sumažėja žiedadulkių fertilumas<br />
(Угарова, 2003), o drėgni, šilti orai skatina ligų plitimą (Šidlauskienė, 2003).<br />
Įvertinus daržovių sėklojų morfologinius rodiklius atsk<strong>ir</strong>ais jų augimo etapais, galima<br />
išauginti geros kokybės sėklas. Auginant dvimečių daržovių sėklojus, būtina parinkti<br />
tinkamas d<strong>ir</strong>vas. Jiems tinkamos humusingos, greičiau įd<strong>ir</strong>bamos pavasarį d<strong>ir</strong>vos, nes<br />
daugumos sėklojų vegetacija trunka nuo 120 iki 160 dienų (Karklelienė <strong>ir</strong> kt., 2005).<br />
Lietuvoje nustatyta, kad morkų sėklojų vegetacija trunka 150–170 dienų (Gaučienė,<br />
2001). Geram sėklų derliui gauti būtina, kad augalai gerai įsišaknytų. Kol orai vėsesni<br />
<strong>ir</strong> pakanka drėgmės, išsivysto stipri šaknų sistema, lapų skrotelės bei žiedstiebiai<br />
(Bobinas, 1999). Daržovių sėklininkystėje labai svarbu nustatyti optimalias aplinkos<br />
veiksnių sąlygas įva<strong>ir</strong>iais augalų organogenezės etapais. Nustatyta, kad mūsų agroklimato<br />
sąlygomis liepos–rugpjūčio mėnesiais būna didžiausias šviesos intensyvumas.<br />
Sudarius palankias d<strong>ir</strong>vos drėgnumo bei mineralinės mitybos sąlygas, galima tikėtis<br />
geros kokybės sėklų (Duchovskis <strong>ir</strong> kt., 2001).<br />
Darbo tikslas – išt<strong>ir</strong>ti genofonde esančių daržo augalų – morkų, burokėlių <strong>ir</strong> svogūnų<br />
– veislių reprodukcines savybes ex situ, siekiant panaudoti jas genetiniams ištekliams<br />
atnaujinti, išsk<strong>ir</strong>ti veiksnius, sąlygojančius sėklų biologines <strong>ir</strong> ūkines savybes.<br />
Tyrimo objektas, metodai <strong>ir</strong> sąlygos. T<strong>ir</strong>tos sėklomis dauginamų daržo augalų –<br />
valgomosios morkos (Daucus sativus Röhl.), raudonojo burokėlio (Beta vulgaris L.<br />
subsp. vulgaris convar. vulgaris var. vulgaris), valgomojo svogūno (Allium cepa L.) –<br />
veislės.<br />
Šakniavaisių daržovių veislių pasodai laikyti dviem būdais: daržovių kameroje (temperatūra<br />
– +1 °C <strong>ir</strong> santykinė drėgmė – 90–95 %) <strong>ir</strong> stacionariame rūsyje (temperatūra –<br />
nuo +2 iki +7 °C <strong>ir</strong> santykinė drėgmė – 90–95 %). Morkų, burokėlių, kopūstų pasodai<br />
daržovių kameroje laikyti du sezonus (2006–2007 m. <strong>ir</strong> 2007–2008 m.). Dvimečių<br />
daržovių pasodai laikyti nuo derliaus nuėmimo iki balandžio vidurio, vėliau pasodinti<br />
į d<strong>ir</strong>vą. T<strong>ir</strong>ti dviejų morkų, keturių burokėlių <strong>ir</strong> vienos svogūnų veislės dvimečių daržovių<br />
sėklojų bei daugiamečių svogūnų morfologiniai rodikliai. Bandymo variantai<br />
kartoti po tris kartus.<br />
Tyrimai atlikti lauko bandymų sėjomainoje. D<strong>ir</strong>vožemis – priesmėlis ant lengvo<br />
priemolio, karbonatingasis sekliai glėjiškas išplautžemis (IDg 8-k, /Calc(ar)<br />
i – Epihypogleyc Luvisols – LVg-p-w-cc) (Buivydaitė <strong>ir</strong> kt., 2001). Augalams augant<br />
fiksuoti rodikliai, charakterizuojantys jų reprodukcines savybes, lemiantys sėklų kiekį <strong>ir</strong><br />
kokybę (Сидак, Мирошниченко, 1993). Pagrindiniai daržovių sėklų kokybės rodikliai<br />
įvertinti <strong>ir</strong> apdoroti dispersinės analizės metodu (Tarakanovas, Raudonius, 2003).<br />
2004–2008 m. įva<strong>ir</strong>ių lauko daržovių pasėliuose nustatytas ligų paplitimas <strong>ir</strong><br />
intensyvumas. Apskaitos pradėtos, kai pas<strong>ir</strong>odė p<strong>ir</strong>mieji ligų požymiai (Žemės ūkio<br />
augalų kenkėjai, 2002).<br />
Meteorologinės sąlygos. 2004–2008 m. gegužės <strong>ir</strong> b<strong>ir</strong>želio mėnesiais<br />
vidutinė oro temperatūra buvo artima daugiamečiams vidurkiams (1 lentelė).<br />
86
1 lentelė. Meteorologinės sąlygos augalų vegetacijos metu<br />
Table 1. Meteorological conditions during seed plant vegetation<br />
Mėnuo<br />
Month<br />
Gegužė<br />
May<br />
B<strong>ir</strong>želis<br />
June<br />
Liepa<br />
July<br />
Rugpjūtis<br />
August<br />
Rugsėjis<br />
September<br />
Gegužė<br />
May<br />
B<strong>ir</strong>želis<br />
June<br />
Liepa<br />
July<br />
Rugpjūtis<br />
August<br />
Rugsėjis<br />
September<br />
2004 2005<br />
Metai<br />
Years<br />
2006 2007 2008<br />
Daugiametis<br />
vidurkis<br />
Mean of years<br />
Oro temperatūra<br />
Weather temperature,°C<br />
10,7 11,2 11,0 11,4 10,3 12,0<br />
13,7 15,0 16,3 15,4 14,0 16,5<br />
16,1 19,4 19,3 15,2 15,5 17,7<br />
16,7 18,2 17,5 16,5 15,7 16,4<br />
11,6 11,3 14,5 12,5 9,3 12,0<br />
Krituliai<br />
Precipitation, mm<br />
46,2 58,8 24,9 104,4 41,8 43,7<br />
77,4 66,6 4,6 72,2 59,6 50,4<br />
50,4 109,4 10,1 173,6 56,8 71,8<br />
123,4 80,2 57,8 42,8 90,0 75,8<br />
36,2 53,6 83,0 57,8 50,4 30,0<br />
2004 <strong>ir</strong> 2005 m. orai buvo artimi daugiamečiams vidurkiams, išskyrus lietingą<br />
2004 m. rugpjūtį <strong>ir</strong> 2005 m. liepos mėnesį. 2006 m. vyravo sausesni <strong>ir</strong> šiltesni orai.<br />
Drėgniausi buvo 2007 m., ypač lietingas buvo liepos mėnuo (kritulių iškrito 173,6 mm),<br />
kai daugumos daržovių sėklojai buvo butonizacijos <strong>ir</strong> žydėjimo tarpsnių. Tais metais<br />
sėklojai suformavo mažiau daigių sėklų. 2007 <strong>ir</strong> 2008 m. vyravo panašūs orai.<br />
Rezultatai. Valgomosios morkos reprodukcinių savybių tyrimai.<br />
Įvertinus valgomosios morkos veislių – ‘Garduolės’ <strong>ir</strong> ‘Vaiguva’ – šakniavaisius, nustatyta,<br />
kad morkos gerai išsilaikė tiek daržovių kameroje, tiek stacionariame rūsyje,<br />
tačiau silpnesnės buvo ‘Vaiguvos’ veislės šakniavaisių (laikyti stacionariame rūsyje)<br />
skrotelės, nes šakniavaisių atžėlė 84 %. Atžėlę abiejų veislių morkų sėklojų augalai<br />
vystėsi panašiai. Per tyrimų metus nustatyta, kad ‘Garduolių‘ veislės sėklojai pradeda<br />
žydėti anksčiau, tačiau ilgiau žydi. Išmatavus sėklojų aukštį, nustatyta, kad t<strong>ir</strong>tų<br />
veislių sėklojų augalai mažai skyrėsi (vidutiniškai 105,3–115,8 cm). Morkos išaugino<br />
aukštesnius sėklojus (129,4–133,2 cm) <strong>ir</strong> anksčiau formavo žiedstiebius 2004 m. Nors<br />
tais metais orai buvo vėsesni, tačiau kritulių kiekis skatino sėklojų augimą.<br />
87
2 lentelė. Morkų sėklojų morfologiniai rodikliai<br />
Table 2. Morphological parameters of carrot seed stalks<br />
Babtai, 2004–2008 m.<br />
Veislės<br />
Cultivars<br />
Sėklojo aukštis<br />
Seed stalk height, cm<br />
Morfogenetinių struktūrų kiekis augale, vnt.<br />
Morphogenetic structures of seed stalks, pcs.<br />
2004 m.<br />
‘Garduolės‘ 129,4 10,9<br />
‘Vaiguva‘ 133,2 10,0<br />
2005 m.<br />
‘Garduolės‘ 105,2 9,9<br />
‘Vaiguva‘ 99,5 9,2<br />
2006 m.<br />
‘Garduolės‘ 104,8 10,4<br />
‘Vaiguva‘ 110,4 7,1<br />
2007 m.<br />
‘Garduolės‘ 107,9 9,3<br />
‘Vaiguva‘ 102,2 7,3<br />
2008 m.<br />
‘Garduolės‘ 98,2 9,5<br />
‘Vaiguva‘ 100,3 7,8<br />
R 05<br />
/ LSD 05<br />
6,663 2,112<br />
Reprodukcinės morkų veislių savybės buvo vertintos pagal sėklojo produktyvumą,<br />
1 000 sėklų masę (3 lentelė). Visais tyrimo metais gauti panašūs rezultatai – ‘Vaiguvos’<br />
veislės morkų 1 000 sėklų masė buvo didesnė.<br />
3 lentelė. Morkų veislių reprodukcinių savybių įvertinimas<br />
Table 3. Estimation of reproduction parameters of carrot cultivars<br />
Veislė<br />
Cultivar<br />
Metai<br />
Years<br />
2004 2005 2006 2007 2008<br />
Babtai, 2004–2008 m.<br />
vidurkis<br />
average<br />
Sėklojo produktyvumas<br />
Productivity of seed stalks, g<br />
‘Garduolės ’ 4,7 5,2 5,8 5,0 5,4 5,22<br />
‘Vaiguva’ 5,7 5,8 5,2 4,6 5,0 5,26<br />
R 05<br />
/ LSD 05<br />
0,38 0,99 0,99 0,25 0,78 0,86<br />
1 000 sėklų masė<br />
Weight of 1 000 seed, g<br />
‘Garduolės ’ 1,0 1,0 1,1 1,2 1,2 1,1<br />
‘Vaiguva’ 1,3 1,0 1,2 1,3 1,2 1,2<br />
R 05<br />
/ LSD 05<br />
0,50 0,50 0,48 0,25 0,50 0,15<br />
88
Taip pat buvo įvertintas ligų išplitimas morkų sėklojuose. Morkas labiau pažeidė<br />
Alternaria dauci grybai, tačiau per tyrimų metus neigiamos įtakos sėklų kokybei<br />
nepastebėta. Mūsų tyrimų rezultatai leidžia daryti prielaidą, kad Lietuvos klimato<br />
sąlygomis ne kiekvienais metais galima gauti aukštos kokybės morkų sėklas. Visais<br />
tyrimo metais daigesnės buvo ‘Garduolių’ veislės sėklos (1 pav.).<br />
1 pav. Morkų sėklų daigumas<br />
Fig. 1. Viability of carrot seeds<br />
Babtai, 2006–2008 m.<br />
Raudonojo burokėlio reprodukcinių savybių tyrimai. Prasčiausiai<br />
išsilaikė ‘Jonių’ <strong>ir</strong> ‘Ilgių’ veislių burokėliai, laikyti daržovių kameroje. Sodinti<br />
buvo atrinkti daržovių pasodai su stipresne skrotele. Pasodų laikymo būdai didesnės<br />
įtakos turėjo ‘Kamuolių 2’ veislės burokėlių sėklojų žydėjimui. Dviem dienomis<br />
anksčiau pradėjo <strong>ir</strong> baigė žydėti augalai, kurių pasodai laikyti stacionariame rūsyje.<br />
Kitų veislių burokėlių sėklojams pasodų laikymo būdai įtakos neturėjo. ‘Jonių’ <strong>ir</strong><br />
‘Kamuolių 2’ veislių burokėlių sėklojai suformavo daugiau morfogenetinių struktūrų.<br />
Raudonojo burokėlio ‘Ilgiai’ sėklos buvo charakteringos veislei, smulkios, 1 000<br />
sėklų masė – vidutiniškai 18,4 g, kitų veislių 1 000 sėklų masė svyravo nuo 21,5 iki<br />
23,5 g. Sk<strong>ir</strong>tingas buvo ne tik atsk<strong>ir</strong>ų veislių sėklojų, bet <strong>ir</strong> tos pačios veislės atsk<strong>ir</strong>ų<br />
sėklojų produktyvumas (kito nuo <strong>28</strong>,5 iki 52,8 g) (4 lentelė).<br />
89
4 lentelė. Burokėlių sėklojų morfologiniai rodikliai<br />
Table 4. Morphological parameters of red beet seed stalks<br />
Veislės<br />
Cultivars<br />
Sėklojo<br />
aukštis<br />
Seed stalk<br />
height, cm<br />
Morfogenetinių struktūrų<br />
kiekis augale, vnt.<br />
Morphogenetic structures of<br />
seed stalks (pcs.)<br />
Sėklojo<br />
produktyvumas<br />
Productivity of<br />
seed stalks, g<br />
Babtai, 2004–2008 m.<br />
1 000 sėklų<br />
masė<br />
Weight of<br />
1 000 seed, g<br />
‘Kamuoliai 2’ 125,5 7,3 32,4 23,5<br />
‘Vytėnų bordo’ 132,1 7,0 52,8 23,4<br />
‘Joniai’ 119,1 8,2 44,2 21,4<br />
‘Ilgiai’ 127,0 6,0 <strong>28</strong>,5 18,4<br />
R 05<br />
/ LSD 05<br />
15,24 0,61 10,47 3,02<br />
Įvertintos buvo dviejų dvisėklių veislių <strong>ir</strong> dviejų daugiasėklių veislių burokėlių<br />
sėklos. Dvisėklių ‘Ilgių’ <strong>ir</strong> ‘Jonių’ veislių sėklos buvo 75,5–76,4 % dvidaigės.<br />
‘Kamuolių 2’ veislės burokėlių daugiadaigės sėklos sudarė 76,3 %. Burokėlių veislės<br />
‘Vytėnų bordo’ daugiadaigių sėklų buvo 63,7 %, dvidaigių – 29,1 % (5 lentelė).<br />
5 lentelė. Sėklų pasisk<strong>ir</strong>stymas pagal sėklų skaičių kamuolėlyje<br />
Table 5. Classification of seeds according to the<strong>ir</strong> amount in seedballs<br />
Babtai, 2004–2008 m.<br />
Sėklų kamuolėlių struktūra<br />
Veislės<br />
Structure of seedballs, %<br />
Cultivars daugiasėkliai<br />
of many seeds<br />
dvisėkliai<br />
of two seeds<br />
vienasėkliai<br />
of one seed<br />
‘Kamuoliai 2’ 76,3 19,1 4,6<br />
‘Vytėnų bordo’ 63,7 29,1 7,2<br />
‘Joniai‘ 11,0 75,5 13,5<br />
‘Ilgiai’ 6,7 76,4 16,9<br />
Nustatant sėklojų reprodukcines savybes buvo įvertintas ligų išplitimas burokėlių<br />
sėklojuose. Burokėlių augalus pažeidė cerkosporozė <strong>ir</strong> fomozė. Didžiausias daigumas<br />
per visus tyrimo metus buvo ‘Jonių’ veislės sėklų, išskyrus 2006 m., kai didesnis gautas<br />
‘Kamuolių 2’ veislės burokėlių sėklų daigumas (2 pav.).<br />
90
2 pav. Burokėlių sėklų daigumas<br />
Fig. 2. Viability of red beet seeds<br />
Babtai, 2006–2008 m.<br />
Valgomojo svogūno reprodukcinių savybių tyrimai. Valgomojo<br />
svogūno morfofiziologinių rodiklių kaita priklauso nuo nuolat kintančios drėgmės<br />
<strong>ir</strong> augalams augant, <strong>ir</strong> sėkloms bręstant. Tyrimų rezultatai parodė, kad svogūnų sėklojų<br />
žiedyno aukštis <strong>ir</strong> skersmuo mažai priklauso nuo meteorologinių sąlygų, nes<br />
visais tyrimų metais šie rodikliai buvo panašūs. Daugiau žiedų svogūnai suformavo<br />
2006 m. (žiedai žiedyne formuojami b<strong>ir</strong>želio–liepos mėn.), šiuo laikotarpiu kritulių<br />
iškrito tik 14,7 mm. Tais metais sėklojai formavo daugiau <strong>ir</strong> didesnes sėklas žiedyne.<br />
Nustatyta, kad ‘Lietuvos didžiųjų‘ veislės svogūnų 1 000 sėklų sveria vidutiniškai<br />
apie 3,81 g (6 lentelė).<br />
91
6 lentelė. Valgomojo svogūno ‘Lietuvos didieji’ sėklojų generatyvinių organų<br />
biometriniai rodikliai<br />
Table 6. Biometrical data of generative organs of edible onion ‘Lietuvos didieji’ seed<br />
stalks<br />
Babtai, 2004–2008 m.<br />
Rodikliai<br />
Parameters<br />
Žiedyno aukštis<br />
Inflorescence height, cm<br />
Žiedyno skersmuo<br />
Inflorescence diameter, cm<br />
Žiedų kiekis žiedyne, vnt.<br />
Number of flowers in the inflorescence (pcs.)<br />
Sėklų kiekis žiedyne, vnt.<br />
Number of seeds in the inflorescence (pcs.)<br />
Sėklų masė žiedyne<br />
Weight of seeds in the inflorescence, g<br />
1 000 sėklų masė<br />
Weight of 1 000 seed, g<br />
Metai<br />
Years R 05<br />
vid.<br />
2004 2005 2006 2007 2008<br />
average<br />
LSD 05<br />
6,2 6,5 6,7 6,7 6,8 6,6 0,250<br />
7,9 7,4 6,6 7,2 7,2 7,2 0,053<br />
615 596 673 553 547 597 27,925<br />
1 350 1 432 1 472 1 189 1 210 1 331 149,04<br />
5,4 5,1 6,3 4,5 4,6 5,1 0,33<br />
3,92 3,60 3,98 3,83 3,75 3,81 0,41<br />
Ištyrus valgomojo svogūno sėklojus, juose rasta stemfiliozės (Stemphyllium allii)<br />
<strong>ir</strong> alternariozės (Alternaria porri) sukėlėjų.<br />
Tyrimo duomenimis geresnės sėklų biologinės savybės buvo sausesniais <strong>ir</strong> šiltesniais<br />
2006 metais (3 pav.). Svogūnų sėklų daigumas svyravo nuo 73,0 iki 80,9 %.<br />
3 pav. Svogūnų veislės ‘Lietuvos didieji’ sėklų daigumas, %<br />
Fig. 3. Seed viability of onion seed cultivar ‘Lietuvos didieji’ (%)<br />
Babtai, 2006–2008<br />
92
Aptarimas. Mūsų klimato sąlygomis iš t<strong>ir</strong>tų daržovių rūšių aukštos kokybės<br />
reprodukcinėmis savybėmis išsiskyrė burokėliai <strong>ir</strong> svogūnai. Tyrimo duomenimis burokėlių<br />
1 000 sėklų masė priklauso nuo veislės genetinės prigimties <strong>ir</strong> meteorologinių<br />
sąlygų. Sausesniais <strong>ir</strong> šiltesniais 2006 metais burokėliai suformavo nuo 68,0 iki 82,0 %<br />
daigumo sėklas. Analogiškus duomenis, kad sėkloms bręsti palankūs šilti (16–18 °C)<br />
<strong>ir</strong> sausi orai, pateikia <strong>ir</strong> kiti tyrėjai (Bruck-Kowalska, Pędziński, 1995; Karklelienė<br />
<strong>ir</strong> kt., 2005). Didžiausią įtaką augimo sąlygos darė morkų sėklojų vystymuisi <strong>ir</strong> sėklų<br />
kokybei. Mūsų tyrimais nustatyta, kad 2006 m., kai sėkloms bręstant (rugpjūčio mėn.)<br />
buvo sausesni orai, gautos daigesnės sėklos. Tą faktą patv<strong>ir</strong>tina <strong>ir</strong> kitų tyrėjų duomenys<br />
(Угарова, 2003). Kai dažnai lyja, sėklos ilgiau bręsta, o kai labai karšta, sėklos nespėja<br />
užaugti, sudžiūva, būna nevisavertės (Gaučienė, 2001; Hodkin, 1998). Mūsų tyrimų<br />
rezultatai leidžia daryti prielaidą, kad Lietuvos klimato sąlygomis ne kasmet galima<br />
gauti aukštos kokybės morkų sėklas. Tokius rezultatus patv<strong>ir</strong>tina O. Gaučienės (2001)<br />
atlikti morkų heterozinių hibridų <strong>ir</strong> linijų tyrimai.<br />
Įvertinus valgomojo svogūno veislės ’Lietuvos didieji’ sėklojus, nustatyta, kad<br />
augalo morfofiziologinių rodiklių kaita priklauso nuo nuolat kintančios drėgmės<br />
augalams augant <strong>ir</strong> sėkloms bręstant. Sausesniais metais (2006 m.) svogūnų sėklų<br />
daigumas gautas didžiausias (80,9 %). Analogiškus duomenis, kad sėkloms bręsti<br />
palankūs šilti (16–18 °C) <strong>ir</strong> sausi orai, pateikia <strong>ir</strong> kiti tyrėjai (Brewster, 1994; Bruck-<br />
Kowalska, Pędziński, 1995).<br />
Išvados. Šakniavaisių daržovių sėklojų vystymuisi turi įtakos veislės genetinės<br />
savybės <strong>ir</strong> augimo sąlygos. ‘Garduolių’ veislės morkų sėklos daigesnės (vid. 74,1 %)<br />
nei ‘Vaiguvos’ veislės morkų (vid. 59,6 %). ‘Jonių’ veislės burokėliai suformuoja<br />
82,8 % daigumo sėklas. Mažiausio daigumo (58,5 %) sėklas išaugina ‘Vytėnų bordo’<br />
veislės burokėliai. Svogūnai formuoja vidutinio stambumo (1 000 sėklų masė – 3,81 g)<br />
<strong>ir</strong> vidutiniškai daigias – nuo 73,0 iki 80,9 % – sėklas. Augalų vegetacijos metu sėklojai<br />
dažniausiai serga grybinėmis ligomis: alternarioze, stemfilioze, cerkosporoze, fomoze,<br />
maru <strong>ir</strong> netikrąja miltlige.<br />
Gauta 2009 03 05<br />
Parengta spausdinti 2009 03 19<br />
Literatūra<br />
1. Bobinas Č. 1999. Daržo augalų sėklininkystė. Babtai, Kauno r.<br />
2. Brewster J. I. 1994. Onions and other vegetable Alliums. Cambridge.<br />
3. Bruck-Kowalska M., Pędziński M. 1995. Burak ćwiklowy – przyspieszoni cykl<br />
rozwojowy. Hodowla I Nasiennctwo Ogrodnieze. Spóckazo. O.w Nochowie,<br />
404–405.<br />
4. Buivydaitė V., Motuzas A., Vaičys M. 2001. Naujoji Lietuvos d<strong>ir</strong>vožemių klasifikacija<br />
(1999). Akademija, Kauno r.<br />
5. Duchovskis P., Bobinas Č., Orentienė V. 2001. Valgomųjų morkų (Daucus sativus<br />
Röhl.) sėklų augimas <strong>ir</strong> vystymasis ontogenezėje. Sodininkystė <strong>ir</strong> daržininkystė,<br />
20(2): 48–54.<br />
6. Gaučienė O. 2001. Morkos. Babtai, Kauno r.<br />
93
7. Hodkin T. 1998. Perspectives on the availability and use of plant genetic resources.<br />
Plant varieties and seeds, 11(1): 15–27.<br />
8. Karklelienė R., Bobinas Č. 2008. Daržovių selekcijos raida <strong>ir</strong> pasiekimai.<br />
Sodininkystė <strong>ir</strong> daržininkystė, 27(3): 165–177.<br />
9. Karklelienė R., Maročkienė N., Petronienė D., Bobinas Č. 2005. Investigations<br />
of reproduction characteristics of the main vegetable varieties. Sodininkystė <strong>ir</strong><br />
daržininkystė, 24(4): 129–135.<br />
10. Michalik B. 1993. Hodowla Roślin Warzywnych. Warszawa.<br />
11. Šidlauskienė A. 2003. Alternaria Nees genties grybai – daržovių ligų sukėlėjai:<br />
daktaro disert. santr. Babtai.<br />
12. Tarakanovas P., Raudonius S. 2003. Agronominių tyrimų duomenų statistinė<br />
analizė taikant kompiuterines programas ANOVA, STAT, SPLIT-PLOT iš paketo<br />
SELEKCIJA IR IRRISTAT. Akademija, Kauno r.<br />
13. Žemės ūkio augalų kenkėjai, ligos <strong>ir</strong> jų apskaita. 2002. J. Šurkus, I. Gaurilčikienė<br />
(sudaryt.). Lietuvos žemd<strong>ir</strong>bystės institutas, Akademija, Kėdainių r.<br />
14. Сидак В. А. Мирошниченко В. А. 1993. Урожайностъ и посевные<br />
качества семян у разных типов семенников кормовой свеклы. Селекция и<br />
семеноводство, 47–51.<br />
15. Угарова С. В. 2003. Генетическая обусловленность признаков моркови при<br />
селекции на гетерозис в условиях Западной Сибири. Барнаул.<br />
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. SCIENTIFIC ARTICLES. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Reproduction features of edible carrot, red beet and onion<br />
cultivars ex situ<br />
R. Karklelienė, N. Maročkienė, A. Radzevičius, Č. Bobinas,<br />
E. Dambrauskienė, L. Duchovskienė, A. Brazaitytė<br />
Summary<br />
The investigation was carried out at the Lithuanian Institute of Horticulture in 2004–2008.<br />
The aim of this experiment was to investigate vegetable reproduction features of selected<br />
varieties and lines for applying them to renewal of genetic reserves, as well to establish the<br />
factors influencing the biological and agricultural features on seeds. The species, varieties and<br />
selected samples of red beet, edible carrot and edible onion propagated by seeds were investigated.<br />
Investigation of seed quality of biennial root-crop vegetables showed that ‘Garduolės’<br />
cultivar seeds were of higher viability (viable – 74.1 %) in comparison with ‘Vaiguva’ (59.6 %).<br />
Investigations showed that cultivar genotype and meteorological conditions influenced morphological<br />
characteristics of the grown onion seeds. Cultivar’s ‘Lietuvos didieji’ seed germination<br />
was 10 % higher in dry year (2006). Onion seed viability varied from 73.0 to 80.9 %. During<br />
vegetation period the seed plants were injured by fungous disease. There were found typical<br />
vegetable pathogens Alternaria, Botrytis, Cercospora, Cladosporium, Fusarium, Stemphylium<br />
and Phoma genera.<br />
Key words: quality, carrot, onion, productivity, red beet, reproduction features, seed<br />
stalks.<br />
94
LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽININKYSTĖS INSTITUTO IR<br />
LIETUVOS ŽEMĖS ŪKIO UNIVERSITETO MOKSLO DARBAI.<br />
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Skystų trąšų ,,Biokal 01‘‘ įtaka ekologiškai auginamų<br />
burokėlių derliui <strong>ir</strong> kokybei<br />
Roma Starkutė, Pranas Viškelis, Vytautas Zalatorius,<br />
Ona Bundinienė, Danguolė Kavaliauskaitė<br />
Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institutas, Kauno g. 30, LT-54333, Babtai,<br />
Kauno r., el. paštas r.starkute@lsdi.lt<br />
Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institute 2005–2007 metais ekologiškoms<br />
daržovėms auginti paruoštame bandymų lauke, priesmėlio ant lengvo priemolio karbonatingajame<br />
sekliai glėjiškame išplautžemyje, t<strong>ir</strong>ta skystų trąšų ,,Biokal 01“ <strong>ir</strong> kalio magnezijos<br />
įtaka raudonųjų burokėlių ‘Kamuoliai 2’ derlingumui <strong>ir</strong> kokybei.<br />
Nustatyta, kad burokėlių sėklas apdorojus skystomis trąšomis ,,Biokal 01“ išaugo vienodesnis<br />
<strong>ir</strong> tankesnis pasėlis.<br />
Tręšti prieš sėją kalio magnezija <strong>ir</strong> tris kartus per vegetaciją skystomis trąšomis<br />
,,Biokal 01“ burokėliai buvo didesnio skersmens <strong>ir</strong> masės. Šakniavaisio skersmuo, palyginti su<br />
netręštų burokėlių skersmeniu, padidėjo 18 mm, arba 26,6 %, o masė – 139 g, arba 65,2 %.<br />
Visais tyrimų metais didžiausias burokėlių šakniavaisių standartinis derlius bei derliaus<br />
priedas (atitinkamai 32,8 t ha -1 <strong>ir</strong> 7,2 t ha -1 ) gauti tręšiant prieš sėją kalio magnezija <strong>ir</strong> tris kartus<br />
per vegetaciją ,,Biokal 01“ trąšomis.<br />
Sausųjų medžiagų kiekiai burokėlių šakniavaisiuose svyravo nuo 18,8 iki 19,8 %, t<strong>ir</strong>pių<br />
sausųjų medžiagų – nuo 15,7 iki 16,5 %, cukraus – nuo 9,5 iki 10,51 % <strong>ir</strong> nitratų – nuo 207 iki<br />
366 mg kg -1 . Tręšimas t<strong>ir</strong>tomis trąšomis neturėjo žymesnės įtakos minėtų rodiklių kitimui.<br />
Reikšminiai žodžiai: ,,Biokal 01“, kalio magnezija, kokybės rodikliai, raudonieji burokėliai,<br />
standartinis derlius.<br />
Įvadas. Burokėliai yra plačiai Lietuvoje auginama, mėgstanti trąšią, nerūgščią,<br />
lengvo ar vidutinio sunkumo d<strong>ir</strong>vą daržovė. Iš visų šakniavaisinių daržovių jiems daugiausia<br />
reikia maisto medžiagų (Буренин <strong>ir</strong> kt., 1983). Todėl užauginti gausų <strong>ir</strong> geros<br />
kokybės ekologiškai auginamų burokėlių derlių, tinkamai <strong>ir</strong> subalansuotai netręšiant,<br />
labai sunku. Ekologiniuose ūkiuose uždraudus naudoti sintetines trąšas <strong>ir</strong> pesticidus,<br />
ieškoma alternatyvių natūralios kilmės trąšų <strong>ir</strong> biologinių augalų apsaugos priemonių.<br />
Didelę reikšmę įgyja sėjomainos, agrotechninės <strong>ir</strong> profilaktinės priemonės. Ekologinio<br />
burokėlių auginimo sistemoje sintetines trąšas turi pakeisti organinės (mėšlas, kompostai,<br />
žalioji trąša) <strong>ir</strong> natūralios kilmės įva<strong>ir</strong>ios mineralinės trąšos (Pekarskas <strong>ir</strong> kt.,<br />
1999; Liet. d<strong>ir</strong>vožemių ..., 1998).<br />
Viena iš ekologiniams ūkiams sk<strong>ir</strong>tų sertifikuotų trąšų – kalio magnezija. Šių trąšų<br />
95
optimalios normos nustatomos pagal d<strong>ir</strong>vožemio tyrimo rezultatus, atsižvelgiant į auginamų<br />
daržovių rūšį <strong>ir</strong> planuojamą derlių. Ypač patartina jomis tręšti mažo kalingumo<br />
d<strong>ir</strong>vožemiuose auginamus augalus (Bartaševičienė, Pekarskas, 2007).<br />
Nors burokėliai didžiąją maisto medžiagų dalį pasiima iš priešsėjinio kultivavimo<br />
metu išbertų trąšų <strong>ir</strong> d<strong>ir</strong>vožemio, tačiau intensyvaus biomasės auginimo laikotarpiu<br />
dažnai jų pritrūksta. Intensyvus biomasės augimo laikotarpis prasideda praėjus maždaug<br />
šešioms savaitėms po sudygimo, burokėliams išauginus apie 10 lapų <strong>ir</strong> pradėjus<br />
augti šakniavaisiui.<br />
Ūkininkaujant ekologiškai, kyla klausimas dėl papildomo augalų tręšimo jų<br />
vegetacijos metu. Papildomai tręšiant per lapus, sumažinamas maisto medžiagų trūkumas<br />
augalams kritiniu momentu, suintensyvinamas mitybos elementų paėmimas iš<br />
d<strong>ir</strong>vožemio. Be to, tręšiant per lapus, nekeičiama d<strong>ir</strong>vos struktūra, mažėja d<strong>ir</strong>vožemio<br />
<strong>ir</strong> gruntinių vandenų užterštumas (Jankowski <strong>ir</strong> kt., 1999).<br />
Vengrijoje gaminama natūralios kilmės skysta trąša ,,Biokal 01“, sertifikuota<br />
Lietuvoje kaip ekologinė trąša, tinka burokėliams papildomai tręšti per lapus. Į trąšos<br />
sudėtį įeina 57 proc. vaistažolių ekstrakto, 38 proc. biohumuso ekstrakto, 5 proc.<br />
eterinių aliejų <strong>ir</strong> gydomasis vanduo, mikroelementai, natūralios kilmės mineralinės<br />
medžiagos. ,,Biokal 01“ trąšose yra apie 230 mg l -1 azoto, 370 mg l -1 fosforo, 480 mg l -1<br />
kalio, 110 mg l -1 kalcio, 30 mg l -1 magnio, 10 mg l -1 geležies. Be šių medžiagų, yra<br />
mikroelementų – boro, cinko, vario, mangano, biologiškai aktyvių medžiagų, kurios<br />
skatina geresnį sėklų sudygimą, augalų augimą <strong>ir</strong> saugo nuo grybelinių ligų (Pekarskas,<br />
2005). Skystų trąšų ,,Biokal 01“ veikimas mažai tyrinėtas, o duomenų apie minėtos<br />
trąšos įtaką daržovėms nebuvo, todėl 2005 m. pradėti tyrimai Lietuvos sodininkystės<br />
<strong>ir</strong> daržininkystės institute.<br />
Darbo tikslas – įvertinti skystų trąšų ,,Biokal 01“ <strong>ir</strong> kalio magnezijos efektyvumą<br />
ekologiškai auginamų burokėlių derlingumui <strong>ir</strong> kokybei.<br />
Tyrimo objektas, metodai <strong>ir</strong> sąlygos. Bandymai atlikti 2005–2007 metais<br />
Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės instituto ekologiškoms daržovėms auginti<br />
sk<strong>ir</strong>tame lauke. D<strong>ir</strong>vožemis – priesmėlis ant lengvo priemolio karbonatingasis sekliai<br />
glėjiškas išplautžemis (IDg 8-k, / Calc(ar)i – Epihypogleyc Luvisolls – LVg-p w cc).<br />
Armuo 22–25 cm storio, mažai humusingas (1,58 %), neutralus (pH KCL<br />
7,0). Jame<br />
gausu judriojo fosforo (354 mg kg -1 d<strong>ir</strong>vožemio), kalio (146 mg kg -1 d<strong>ir</strong>vožemio)<br />
bei kalcio (4 500 mg kg -1 ), tačiau mažai azoto (0–40 cm sluoksnyje – 56,6 kg ha -1<br />
N-NH 4<br />
+ N-NO 3<br />
).<br />
Rudenį d<strong>ir</strong>va giliai suarta, pavasarį išlyginta <strong>ir</strong> sekliai sukultivuota.<br />
Auginta lietuviška burokėlių veislė ‘Kamuoliai 2’. Jų priešsėlis buvo ž<strong>ir</strong>nių,<br />
avižų <strong>ir</strong> miežių mišinys žaliajai trąšai. Burokėliai auginti lygiame d<strong>ir</strong>vos pav<strong>ir</strong>šiuje,<br />
sėti pagal schemą – 62 + 8 cm (8 cm pločio juostelėje sėklos sėtos dviem eilutėmis),<br />
sėklos norma – 500 000 vnt. ha -1 daigių sėklų.<br />
Tyrimai atlikti pagal schemą:<br />
1) Netręšta (kontrolė)<br />
2) „Biokal 01“ tręšta tris kartus per augalų vegetaciją<br />
3) Kalio magnezija tręšta prieš sėją, „Biokal 01“ – tris kartus per augalų vegetaciją<br />
4) „Biokal 01“ apdorotos sėklos, tręšta tris kartus per augalų vegetaciją<br />
„Biokal 01“ burokėliai tręšti tris kartus per vegetaciją , pradedant nuo 4–6 lapų<br />
96
tarpsnio <strong>ir</strong> kartojant kas 12–15 dienų. Kiekvieną kartą buvo naudota 10 l ha -1 skystų<br />
trąšų <strong>ir</strong> 200 l ha -1 vandens. Ketv<strong>ir</strong>tame variante sėklos prieš sėją 48 val. m<strong>ir</strong>kytos<br />
„Biokal 01“ t<strong>ir</strong>pale (3 dalys preparato <strong>ir</strong> 10 dalių vandens), po to išdžiovintos <strong>ir</strong> pasėtos.<br />
Kalio magnezija (K 90<br />
) išberta <strong>ir</strong> įterpta prieš daržovių sėją.<br />
Bandymo variantai kartoti po keturis kartus. Laukeliai išdėstyti sistemine tvarka.<br />
Apskaitinio laukelio plotas – 4,2 m 2 .<br />
Prieš įrengiant bandymą iš lauko ploto ariamojo (0–25 cm) <strong>ir</strong> iš poarmeninio<br />
(mineraliniam azotui nustatyti) sluoksnių paimti d<strong>ir</strong>vožemio ėminiai. Nustatyta:<br />
pH KCL<br />
(potenciometriniu (ISO 10390:2005) metodu), humusas, % (sauso deginimo<br />
(ISO 10694:1995) metodu), judrieji P 2<br />
O 5<br />
<strong>ir</strong> K 2<br />
O, mg kg -1 (Egnerio-Rimo-Domingo<br />
(A-L, Gost 26208-84) metodu), mineralinis azotas, mg kg -1 (jonometriniu metodu),<br />
kalcis, mg kg -1 (atominės absorbcijos spektrometriniu (SVP D-06) metodu). Analizės<br />
atliktos LŽI Agrocheminių tyrimų centre.<br />
Daržovių derlius nuimtas joms pasiekus techninę brandą. Prieš derliaus nuėmimą<br />
atlikti biometriniai šakniavaisių matavimai (išmatuotas 10 šakniavaisių skersmuo <strong>ir</strong><br />
jie pasverti). Jungiant pagal variantus, paimti bandiniai biocheminėms analizėms.<br />
Burokėlių šakniavaisių biocheminės sudėties tyrimai atlikti Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong><br />
daržininkystės instituto Biochemijos <strong>ir</strong> technologijos laboratorijoje taikomais metodais:<br />
t<strong>ir</strong>pios sausosios medžiagos nustatytos refraktometru (Методы…, 1987) (skaitmeninis<br />
refraktometras ATAGO), bendras cukrų kiekis – Bertrano metodu (AOAC, 1990), sausosios<br />
medžiagos – gravimetriškai, išdžiovinus +105 °C temperatūroje iki nekintamos<br />
masės (Food analysis, 1986), nitratai – potenciometriniu būdu su jonselektyviu nitratų<br />
elektrodu (Metodiniai nurodymai…, 1990).<br />
Duomenų patikimumas įvertintas vienfaktorinės dispersinės analizės metodu,<br />
naudojant programą ANOVA (Tarakanovas, Raudonius, 2003).<br />
Meteorologinės sąlygos. 2005 m. pavasarį vyravo sausesnis <strong>ir</strong> šaltesnis<br />
oras. Burokėliai dygo nevienodai, tačiau vegetacijos viduryje <strong>ir</strong> iki derliaus nuėmimo<br />
augo patenkinamai. Gausesni krituliai iškrito liepos mėnesį. 2006 metais gegužės<br />
mėnesį, p<strong>ir</strong>moje vegetacijos pusėje, augalams sudygti <strong>ir</strong> augti sąlygos buvo<br />
blogos – trūko drėgmės. Buvo sulėtėjęs augimas, todėl augalai dygo ilgai <strong>ir</strong> sudygo<br />
pavėluotai. Vėliau, t. y. antroje vegetacijos pusėje, sąlygos augalams augti buvo<br />
palankios. Užteko drėgmės <strong>ir</strong> šilumos. 2007 m. vegetacijos laikotarpis buvo vėsus<br />
<strong>ir</strong>, palyginti su daugiamečiu vidurkiu, sausas. Oro temperatūra balandžio–spalio<br />
mėnesiais buvo 1,2 °C žemesnė už daugiametę vidutinę, o kritulių iškrito 12,8 mm<br />
daugiau negu daugiametis vidurkis. Gegužės mėnesio p<strong>ir</strong>masis <strong>ir</strong> antrasis dešimtadieniai<br />
buvo gerokai vėsesni, o trečiasis – šiltas, bet visas mėnuo buvo lietingas<br />
(104,4 mm, daugiametis vidurkis – 44,2 mm). B<strong>ir</strong>želio dviejų p<strong>ir</strong>mųjų dešimtadienių<br />
temperatūros buvo artimos vidutinei, o trečiasis buvo gana vėsus. P<strong>ir</strong>masis<br />
mėnesio dešimtadienis buvo sausas, bet drėgmės pakako, nes praėjęs mėnuo buvo<br />
lietingas, o kiti du dešimtadieniai – drėgni. Liepos mėnuo buvo vėsus <strong>ir</strong> lietingas.<br />
Per mėnesį iškrito 2,3 karto daugiau kritulių negu daugiametis vidurkis. Vien tik<br />
liepos 7 dieną iškrito 72 mm kritulių, tai sudaro 41,5 proc. visos mėnesio normos,<br />
arba beveik 6 kartus daugiau negu daugiametė vidutinė dešimtadienio kritulių norma.<br />
Rugpjūčio mėnesio temperatūra buvo artima daugiametei vidutinei <strong>ir</strong> p<strong>ir</strong>mieji<br />
du dešimtadieniai augalams augti buvo palankūs. Užteko drėgmės <strong>ir</strong> šilumos.<br />
97
1 lentelė. Meteorologinės sąlygos<br />
Table 1. Meteorological conditions<br />
Mėnesiai<br />
Month<br />
Balandis<br />
April<br />
Gegužė<br />
May<br />
B<strong>ir</strong>želis<br />
June<br />
Liepa<br />
July<br />
Rugpjūtis<br />
August<br />
Rugsėjis<br />
September<br />
Vidutinė<br />
mėnesio<br />
Multiannual<br />
month value<br />
Oro temperatūra<br />
A<strong>ir</strong> temperature, °C<br />
Krituliai<br />
Precipitation, mm<br />
vidutinė<br />
vidutinė<br />
daugiametė<br />
daugiametė<br />
2005 m. 2006 m. 2007 m.<br />
2005 m. 2006 m. 2007 m.<br />
multiannual<br />
multiannual<br />
value<br />
value<br />
10,0 6,5 5,0 5,9 10,0 15,4 40,0<br />
11,5 11,9 11,2 12,0 65,4 23,8 104,4 44,2<br />
14,8 16,3 15,1 16,5 66,6 13,8 72,2 51,0<br />
19,1 19,3 15,2 17,7 3,8 30,2 173,6 72,0<br />
14,7 17,5 16,6 16,4 109,4 173,4 42,8 73,5<br />
12,8 14,5 10,6 12,0 19,9 83,0 57,8 30,7<br />
13,4 15,8 11,3 12,5 45,8 65,2 73,9 61,1<br />
Kauno meteorologijos stoties duomenys<br />
Kaunas Meteorological Station data<br />
Rezultatai. Apdorotos skystomis trąšomis ,,Biokal 01“ burokėlių sėklos visais<br />
tyrimų metais sudygo geriau <strong>ir</strong> vienodžiau. Pasėlis buvo tankesnis (1 pav.). Apdorotų<br />
skystomis trąšomis ,,Biokal 01“ augalų tankumas, palyginti su be trąšų augintų burokėlių<br />
pasėlių tankumu, padidėjo vidutiniškai 2,8 vnt., arba 15,7 %. Pasėlio tankumui<br />
įtakos turėjo <strong>ir</strong> meteorologinės sąlygos, ypač drėgmė burokėliams dygstant. Geriausios<br />
sąlygos burokėliams dygti buvo 2005 m., kai gegužės mėnesį iškrito 65,4 mm kritulių.<br />
Viename ilginiame metre, nesvarbu kaip tręšta, buvo 15,7 vnt. augalų, o 2006 m., kai<br />
iškrito tik 23,8 mm kritulių, t. y. tik pusė mėnesio daugiametės normos, pasėlis buvo<br />
rečiausias (15,0 vnt.).<br />
Išmatavus <strong>ir</strong> pasvėrus burokėlio šakniavaisį gauta, kad jo skersmuo buvo vidutiniškai<br />
67,6 mm ilgio, o masė – 213 g. Mažiausia šakniavaisio masė <strong>ir</strong> jo skersmuo<br />
buvo auginant burokėlius be trąšų (1 pav.). Šakniavaisio skersmuo, tręšiant prieš<br />
sėją kalio magnezija <strong>ir</strong> tris kartus per vegetaciją „Biokal 01“, palyginti su be trąšų<br />
augintų burokėlių skersmeniu, padidėjo 17,1 mm, arba 20,2 %, masė – 139 g, arba<br />
40,2 %. Burokėlių sėklas prieš sėją apdorojus ,,Biokal 01“ <strong>ir</strong> tręšiant juo tris kartus<br />
per vegetaciją, šakniavaisio masė, palyginti su netręštais, padidėjo 81 g, arba 27,6 %,<br />
o skersmuo – 7,5 mm, arba 10 %. Tręšiant burokėlius vien ,,Biokal 01“ per vegetaciją<br />
tris kartus, šakniavaisio masė, palyginti su netręštų šakniavaisių mase, padidėjo 15 g,<br />
arba 6,6 %, o skersmuo – 5,5 mm, arba 7,5 %.<br />
98
1 pav. Skystų trąšų ,,Biokal 01“ <strong>ir</strong> kalio magnezijos įtaka<br />
burokėlių pasėlio tankumui<br />
Fig. 1. Influence of liquid fertilizer “Biokal 01” and<br />
potassium magnesia on the density of red beet crop<br />
2 pav. Skystų trąšų ,,Biokal 01“ <strong>ir</strong> kalio magnezijos įtaka<br />
burokėlio šakniavaisio biometriniams rodikliams<br />
1) netręšta (kontrolė); 2) „Biokal 01“ tręšta tris kartus per augalų vegetaciją;<br />
3) kalio magnezija tręšta prieš sėją <strong>ir</strong> „Biokal 01“ – tris kartus per augalų vegetaciją;<br />
4) „Biokal 01“ apdorotos sėklos prieš sėją <strong>ir</strong> tręšta tris kartus per augalų vegetaciją<br />
Fig. 2. Influence of liquid fertilizer “Biokal 01” and potassium magnesia on<br />
biometrical indices of red beet crop<br />
1. Not fertilized (control), 2. Fertilized with “Biokal 01” for 3 times during vegetation,<br />
3. Fertilized with potassium magnesia before sowing; fertilized with “Biokal 01”<br />
for 3 times during vegetation, 4. Seeds treated with “Biokal 01” before sowing;<br />
fertilized for 3 times during vegetation<br />
99
LSDI atliktų tyrimų duomenimis, tręšimas kalio magnezija <strong>ir</strong> vegetacijos metu –<br />
skysta trąša ,,Biokal 01“ didino burokėlių derlių. 2006 metais buvo gautas didžiausias<br />
burokėlių šakniavaisių standartinis derlius (42,5 t ha -1 ). Derlius, palyginti su be trąšų<br />
augintų burokėlių derliumi, padidėjo 14,3 t ha -1 . 2005 <strong>ir</strong> 2007 metais išryškėjo ta pati<br />
tendencija, tačiau derlius <strong>ir</strong> derliaus priedai buvo mažesni – gautas atitinkamai 3,0 <strong>ir</strong><br />
4,1 t ha -1 derliaus priedas. Matyt, burokėlių derlių <strong>ir</strong> derliaus priedą lėmė ne tik tręšimas,<br />
bet <strong>ir</strong> meteorologinės sąlygos. Nors 2006 metų pavasaris buvo sausas <strong>ir</strong> augalai<br />
sudygo blogiau, tačiau nuo vegetacijos vidurio iškritęs pakankamas kritulių kiekis <strong>ir</strong><br />
gana šiltas oras sudarė geras sąlygas burokėliams augti.<br />
Trejų metų vidutiniais duomenimis, prieš sėją tręšiant kalio magnezija <strong>ir</strong> tris<br />
kartus per vegetaciją ,,Biokal 01“, gautas didžiausias standartinis burokėlių derlius<br />
(32,8 t ha -1 ). Standartinis derlius, palyginti su be trąšų augintų burokėlių derliumi,<br />
padidėjo 7,2 t ha -1 , arba <strong>28</strong>,1 %, palyginti su derliumi, gautu tręšiant „Biokal 01“ tris<br />
kartus per vegetaciją – 3,3 t ha -1 , arba 11,2 %.<br />
2 lentelė. Skystų ekologiškų trąšų „Biokal 01“ <strong>ir</strong> kalio magnezijos įtaka raudonųjų<br />
burokėlių šakniavaisių standartiniam derliui, t ha -1<br />
Table 2. Influence of liquid fertilizer “Biokal 01” and potassium magnesia on the standard<br />
yield of red beet root crop (t ha -1 )<br />
Babtai, 2005–2007 m.<br />
priedas priedas priedas<br />
t ha -1 t ha -1 t ha -1<br />
2005 m. 2006 m. 2007 m. 2005–2007 m.<br />
Variantai<br />
priedas<br />
t ha -1<br />
Treatments t ha -1 increase, t ha -1 increase, t ha -1 increase, t ha -1 increase,<br />
Netręšta (kontrolė)<br />
25,0 0 <strong>28</strong>,2 0 23,7 0 25,6 0<br />
Not fertilized (control)<br />
Tręšta ,,Biokal 01“ tris kartus 26,0 1,0 37,3 9,1 25,3 1,6 29,5 3,9<br />
per augalų vegetaciją<br />
Fertilized with “Biokal 01” for 3<br />
times during plant vegetation<br />
Tręšta kalio magnezija prieš <strong>28</strong>,0 3,0 42,5 14,3 27,8 4,1 32,8 7,2<br />
sėją <strong>ir</strong> ,,Biokal 01“ tris kartus<br />
per augalų vegetaciją<br />
Fertilized before sowing with<br />
potassium magnesia and “Biokal<br />
01” for 3 times during plant<br />
vegetation<br />
,,Biokal 01“ prieš sėją apdorotos<br />
26,4 1,4 41,9 13,7 26,7 3,0 31,5 5,9<br />
sėklos <strong>ir</strong> tręšta tris kartus<br />
per augalų vegetaciją<br />
Seeds treated with “Biokal 01”<br />
before sowing; fertilized for 3<br />
times during plant vegetation<br />
R 05<br />
/ LSD 05<br />
0,7 5,1 2,0 3,2<br />
100
Ekologiškai auginant burokėlius, labai svarbu gauti net tik didelį, bet <strong>ir</strong> geros<br />
kokybės derlių. Atlikus burokėlių šakniavaisių biochemines analizes nustatyta, kad<br />
tręšimas skystomis trąšomis ,,Biokal 01“ per lapus neturėjo žymesnės įtakos sausųjų<br />
<strong>ir</strong> t<strong>ir</strong>pių sausųjų medžiagų kiekiui burokėlių šakniavaisiuos (3 lentelė). Apdorojus<br />
sėklas ,,Biokal 01“ <strong>ir</strong> juo tręšiant tris kartus per vegetaciją, sausųjų medžiagų kiekis<br />
šakniavaisiuose sumažėjo 1,3 %, tačiau 1,1 % padidėjo cukrų kiekis.<br />
Didžiausias nitratų kiekis šakniavaisiuose gautas apdorojus sėklas ,,Biokal 01“ <strong>ir</strong><br />
tręšiant juo pasėlį tris kartus per vegetaciją. Nitratų kiekis, palyginti su kiekiu, rastu<br />
auginant burokėlius be trąšų, padidėjo 159 mg kg -1 , arba 76,8 %.<br />
3 lentelė. Skystų trąšų „Biokal 01“ <strong>ir</strong> kalio magnezijos įtaka ekologiškai auginamų<br />
burokėlių šakniavaisių biocheminei sudėčiai<br />
Table 3. Influence of liquid fertilizer “Biokal 01” and potassium magnesia on the biochemical<br />
composition of ecologically grown red beet root crop<br />
Variantai<br />
Treatments<br />
Netręšta (kontrolė)<br />
Not fertilized (control)<br />
Tręšta ,,Biokal 01“<br />
tris kartus per augalų<br />
vegetaciją<br />
Fertilized with “Biokal<br />
01” for 3 times during<br />
plant vegetation<br />
Tręšta kalio magnezija<br />
prieš sėją <strong>ir</strong> ,,Biokal<br />
01“ tris kartus per<br />
augalų vegetaciją<br />
Fertilized before sowing<br />
with potassium magnesia<br />
and “Biokal 01” for<br />
3 times during plant<br />
vegetation<br />
,,Biokal 01“ prieš sėją<br />
apdorotos sėklos <strong>ir</strong> tręšta<br />
tris kartus per augalų<br />
vegetaciją<br />
Seeds treated with “Biokal<br />
01” before sowing;<br />
fertilized for 3 times<br />
during plant vegetation<br />
Babtai, 2005–2007 m.<br />
Cukrūs<br />
Sausosios T<strong>ir</strong>pios sausosios<br />
medžiagos<br />
Nitratai<br />
Sugars, % medžiagos<br />
Nitrates,<br />
invertuotas sacharozė bendras Dry matter, Dry soluble<br />
mg kg<br />
inverted saccharose total % solids, %<br />
-1<br />
0,97 8,53 9,50 19,6 16,0 207<br />
0,84 8,91 9,75 19,2 16,5 227<br />
0,90 9,23 10,13 19,8 16,0 3<strong>28</strong><br />
0,97 9,54 10,51 18,2 15,7 366<br />
101
Aptarimas. Raudonųjų burokėlių derliaus dydį <strong>ir</strong> kokybę lemia šakniavaisio<br />
masė <strong>ir</strong> skersmuo (Bundinienė <strong>ir</strong> kt., 2007). Atsižvelgiant į privalomuosius kokybės<br />
reikalavimus, apvalūs subrendusių burokėlių šakniavaisiai turi atitikti standartinius<br />
dydžio reikalavimus: I klasės subrendusių burokėlių šakniavaisiai turi būti ne mažesni<br />
kaip 60 mm skersmens, 200 g svorio <strong>ir</strong> ne didesni kaip 100 mm skersmens, II klasės –<br />
50–120 mm (Privalomieji kokybės reikalavimai, 2003).<br />
Apibendrinant bandymo rezultatus galima teigti, kad didelės reikšmės burokėlių<br />
sėklų tolygesniam sudygimui <strong>ir</strong> pasėlio tankumui, lemiančiam šakniavaisio masę <strong>ir</strong><br />
skersmenį, turėjo sėklų apdorojimas ,,Biokal 01“. Šio bandymo duomenys patv<strong>ir</strong>tino<br />
kitų mokslininkų teiginius, kad prastos kokybės šakniavaisiai išauga <strong>ir</strong> maži derliai<br />
būna dėl per retų, netolygaus tankumo pasėlių (Ulmanis <strong>ir</strong> kt., 1997). Rusijos mokslininkai<br />
Kononkovas <strong>ir</strong> Gubkinas retų <strong>ir</strong> netolygiai sudygusių pasėlių priežastimi<br />
laiko netinkamą lauko daigumą <strong>ir</strong> nevienodą dygimo greitį. Jie siūlo geriau paruošti<br />
d<strong>ir</strong>vą sėjai, sėti kalibruotas sėklas, nustatyti geriausią sėklų įterpimo gylį (Кононков,<br />
Губкин, 1986).<br />
Pagrindinis trąšų svarbos <strong>ir</strong> tinkamumo rodiklis yra standartinis derlius <strong>ir</strong> jo kiekis<br />
bendroje produkcijoje (Bundinienė <strong>ir</strong> kt., 2006). Apdorojus sėklas ,,Biokal 01“ <strong>ir</strong> juo<br />
tręšiant per vegetaciją tris kartus arba tik tręšiant vegetacijos metu, gauti didesni burokėlių<br />
šakniavaisių standartiniai derliai nei auginant burokėlius be trąšų. Analogiškus<br />
rezultatus gavo <strong>ir</strong> kiti mokslininkai (Pekarskas, 2008; Jakub, 2008).<br />
Mūsų tyrimų geriausi rezultatai gauti tręšiant kalio magnezija prieš sėją <strong>ir</strong><br />
,,Biokal 01“ tris kartus per vegetaciją. Standartinis derlius buvo <strong>28</strong>,1 % didesnis nei<br />
auginant burokėlius be trąšų. Rezultatai patv<strong>ir</strong>tino teiginius, kad tręšiant daržoves<br />
mineralinėmis <strong>ir</strong> organinėmis trąšomis gaunami geriausi derliai (Борисов, 2008), o<br />
kalio trąšos didina burokėlių šakniavaisių derlių (Bartaševičienė, Pekarskas, 2007).<br />
Išanalizavus tyrimų duomenis taip pat gauta, kad tręšimas t<strong>ir</strong>tomis trąšomis neturėjo<br />
didesnės įtakos burokėlių biocheminei sudėčiai. Pas<strong>ir</strong>odė, kad gauti duomenys<br />
yra analogiški kitų mokslininkų atliktų tyrimų rezultatams, rodantiems, kad burokėlių<br />
šakniavaisių biocheminei sudėčiai didesnės įtakos turi meteorologinės sąlygos<br />
(Tarvydienė, Petronienė, 2003; Trani <strong>ir</strong> kt., 2005).<br />
Išvados. 1. Burokėlių sėklų apvėlimas prieš sėją ,,Biokal 01“ turėjo teigiamos<br />
įtakos burokėlių sudygimui. Pasėlis buvo tankesnis <strong>ir</strong> vienodžiau sudygo.<br />
2. Tręšti kalio magnezija prieš sėją <strong>ir</strong> ,,Biokal 01“ tris kartus per augalų vegetaciją<br />
burokėliai buvo didesnio skersmens <strong>ir</strong> masės. Burokėlių šakniavaisio skersmuo,<br />
palyginti su netręštais, padidėjo 18 mm, arba 26,6 %, o masė – 139 g, arba 65,2 %.<br />
3. Visais tyrimų metais didžiausias burokėlių šakniavaisių standartinis derlius bei<br />
derliaus priedas (atitinkamai 32,8 t ha -1 <strong>ir</strong> 7,2 t ha -1 ) gauti, kai tręšta kalio magnezija<br />
prieš sėją <strong>ir</strong> ,,Biokal 01“ tris kartus per augalų vegetaciją<br />
4. Burokėlių šakniavaisių biocheminei sudėčiai tręšimas ,,Biokal 01“ <strong>ir</strong> kalio<br />
magnezija neturėjo žymesnės įtakos.<br />
Gauta 2009 02 27<br />
Parengta spausdinti 2009 03 19<br />
102
Literatūra<br />
1. AOAC. 1990. Official Methods of Analysis. Arlington, 17: 1 001.<br />
2. Bartaševičienė B., Pekarskas J. 2007. Kalio trąšų įtaka ekologiškai auginamų<br />
daržovių derlingumui <strong>ir</strong> kokybei. Vagos, 74(27): 7–13.<br />
3. Bundinienė O., Bobinas Č., Duchovskis P. 2006. Azoto trąšų formų <strong>ir</strong> ceolito<br />
įtaka burokėlių produktyvumui <strong>ir</strong> morfometriniams rodikliams. Sodininkystė <strong>ir</strong><br />
daržininkystė, 25(1): 90–99.<br />
4. Bundinienė O., Viškelis P., Zalatorius V. 2007. Papildomo tręšimo per lapus įtaka<br />
raudonųjų burokėlių derliui <strong>ir</strong> šakniavaisių kokybei. Sodininkystė <strong>ir</strong> daržininkystė,<br />
26(1): 108–118.<br />
5. Jakub P. 2008. Balance of nitrogen, phosphorus and potassium in integrated and<br />
ecological farming system. Journal of Central European Agriculture, 9(1): 218.<br />
6. Jankowski K., Jodelka J., Kolczarek R. 1999. Effectiveness of permanent meadow<br />
foliar fertilisation with nitrogen. Electronic journal of polish agricultural<br />
universities. http://www.ejpau.media.pl/volume2/issue2/agronomy/art-02.html<br />
7. Food analysis: general techniques, additives, contaminants and composition.<br />
1986. Rome: FAO.<br />
8. Lietuvos d<strong>ir</strong>vožemių agrocheminės savybės <strong>ir</strong> jų kaita. 1998. J. Mažvila (sudaryt.).<br />
Kaunas.<br />
9. Metodiniai nurodymai nitratams nustatyti augalininkystės produkcijoje. 1990.<br />
Vilnius.<br />
10. Pekarskas J. 2008. Biologinių preparatų biojodžio <strong>ir</strong> ,,Biokal 01‘‘ įtaka auginamų<br />
burokėlių derliui <strong>ir</strong> biocheminei sudėčiai. Sodininkystė <strong>ir</strong> daržininkystė,<br />
27(4): 147–154.<br />
11. Pekarskas J. 2005. Ekologinio ūkininkavimo įtaka d<strong>ir</strong>vožemio agrocheminėms<br />
savybėms <strong>ir</strong> augalų mitybos problemų sprendimas. Akademija, Kauno r.<br />
12. Pekarskas J., Kučinskas J., Žekonienė V. 1999. Tręšimo problemos <strong>ir</strong> jų sprendimo<br />
būdai Lietuvos ekologiniuose ūkiuose. Su ekologiškais produktais į Europą.<br />
Tarptautinio seminaro ,,Ekologinis ūkis: teorija <strong>ir</strong> praktika“ pranešimų medžiaga.<br />
Kaunas, 78–91.<br />
13. Privalomieji kokybės reikalavimai šviežiems vaisiams <strong>ir</strong> daržovėms. 2001.<br />
Babtai.<br />
14. Tarakanovas P., Raudonius S. 2003. Agronominių tyrimų duomenų statistinė<br />
analizė, taikant kompiuterines programas ANOVA, STAT, SPLIT-PLOT iš paketo<br />
SELEKCIJA <strong>ir</strong> IRRISTAT. Akademija, Kauno r.<br />
15. Tarvydienė A., Petronienė D. 2003. Raudonųjų burokėlių derlius <strong>ir</strong> biocheminė<br />
sudėtis Rytų, Vidurio <strong>ir</strong> Vakarų Lietuvos agroklimatinėse zonose. Sodininkystė<br />
<strong>ir</strong> daržininkystė, 22(1): 108–120.<br />
16. Trani P. E., Cantarella H., Tivelli S. W. 2005. Table beet yield depending on rates<br />
of ammonium sulphate applied as side dressing. Horticultura Brasile<strong>ir</strong>a, 23(3):<br />
726–730.<br />
17. Ulmanis J., Nollendorfs V., Kilevica M. 1997. Dardenu un saknaugu audzešana<br />
sėklam. Talsi, 127–139.<br />
103
18. Борисов В. А. 2008. Комплексное использование агрохимических средств<br />
как основа экологически безопасной системы удобрения овощных культур.<br />
Овощеводство, 15: 63–70.<br />
19. Буренин В. И., Адигезалов И. И., Васильев Ю. В. 1983. Выращивание<br />
столовой свеклы в Нечерноземной зоне РСФСР. Ленинград.<br />
20. Кононков П. В.‚ Губкин В. Н. 1986. Повышение полевой всхожести семян<br />
овощных культур. Россельхозиздат, Москва.<br />
21. Методы биохимического исследования растений. 1987. Под ред.<br />
А. И. Ермакова. Ленинград.<br />
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. SCIENTIFIC ARTICLES. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Influence of liquid fertilizer “Biokal 01” on the yield and quality of<br />
ecologically grown red beet<br />
R. Starkutė, P. Viškelis, V. Zalatorius, O. Bundinienė, D. Kavaliauskaitė<br />
Summary<br />
At the Lithuanian Institute of Horticulture, in the experimental field for ecological<br />
vegetable growing in 2005–2007 there was investigated the influence of liquid fertilizer<br />
“Biokal 01” and potassium magnesia on red beet ‘Kamuoliai 2’ productivity and quality.<br />
Experiments were carried out in the calcaric epihypogleyic luvisol of sandy loam on light<br />
loam soil. It was established that the treatment of red beet seeds with the liquid fertilizer<br />
“Biokal 01” produced more even and denser crop. Red beets fertilized before sowing with<br />
potassium magnesia and for three times per vegetation with liquid fertilizer “Biokal 01”<br />
were of bigger diameter and weight. Root crop diameter in comparison with this of not<br />
fertilized red beet increased 18 mm or 26.6 %, weight – 139 g or 65.2 %. In all the years of<br />
investigations the biggest standard root crop yield and yield addition (correspondingly 32.8 t<br />
ha -1 and 7.2 t ha -1 ) were obtained fertilizing before sowing with potassium magnesia and for<br />
three times per vegetation with liquid fertilizer “Biokal 01”. Dry matter amounts in red beet<br />
root crops fluctuated from 18.8 up to 19.8 %, dry soluble solids – from 15.7 up to 16.5 %,<br />
sugar – from 9,5 up to 10,51 %, nitrates – from 207 up to 366 mg kg -1 . Fertilization with the<br />
investigated fertilizers didn’t influence significantly the variation of the mentioned parameters.<br />
Key words: “Biokal 01”, potassium magnesia, quality parameters, red beet, standard<br />
yield.<br />
104
LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽININKYSTĖS INSTITUTO IR<br />
LIETUVOS ŽEMĖS ŪKIO UNIVERSITETO MOKSLO DARBAI.<br />
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Tankinimo būdai <strong>ir</strong> jų įtaka pomidorų derliui<br />
Julė Jankauskienė, Aušra Brazaitytė<br />
Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institutas, Kauno g. 30, LT-54333, Babtai,<br />
Kauno r., el. paštas j.jankauskiene@lsdi.lt<br />
2006–2008 m. Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institute dviguba polimerine<br />
plėvele dengtame šiltnamyje „Multi Rovero 640 TR“ auginti ‘Kassa’ hibridiniai pomidorai <strong>ir</strong><br />
t<strong>ir</strong>ta auginimo tankio įtaka augalų augimui, vystymuisi <strong>ir</strong> derliui. Augalai auginti sk<strong>ir</strong>tingu<br />
tankiu: 2,5 aug. m -2 ; 3,1 aug. m -2 , sodinant 5 augalus į mineralinės vatos bloką, <strong>ir</strong> 3,1 aug. m -2 ,<br />
sodinant 4 augalus į mineralinės vatos bloką, bet paliekant v<strong>ir</strong>š p<strong>ir</strong>mos kekės kas ketv<strong>ir</strong>to<br />
augalo papildomą atžalą. Matuotas augalų aukštis, lapų asimiliacinis plotas, nustatytas sausųjų<br />
medžiagų kiekis lapuose <strong>ir</strong> vaisiuose, atlikta pomidorų derliaus apskaita. Daugiau sausųjų<br />
medžiagų lapuose <strong>ir</strong> vaisiuose kaupia rečiau auginti pomidorai. Tankiau augintų pomidorų<br />
derlius gaunamas didesnis negu rečiau augintų, tačiau rečiau augintų pomidorų vidutinė<br />
vaisiaus masė yra didesnė negu augintų tankiau.<br />
Reikšminiai žodžiai: derlius, papildoma atžala, pomidorai, sausosios medžiagos, tankis,<br />
vidutinė vaisiaus masė.<br />
Įvadas. Augalo maitinamasis plotas – tai vienas svarbiausių daržovių auginimo<br />
šiltnamiuose technologijos elementų, kuriais galima reguliuoti derliaus kiekį. Augalų<br />
maitinamasis plotas priklauso nuo veislės, hibrido, auginimo laiko (t. y. apšvietimo),<br />
auginimo būdo, taip pat nuo mineralinės mitybos. Optimalus plotas pomidoro augalui<br />
yra 0,35–0,4 m 2 (Papadopoulos, 1991). Kai apšvietimo sąlygos geros, augalus galima<br />
auginti tankiau. Pernelyg didelis augalų tankis gali turėti įtakos vaisių smulkėjimui,<br />
tapti ligų ats<strong>ir</strong>adimo priežastimi. Pomidorų tankis šiltnamyje gali būti reguliuojamas<br />
paliekant augti papildomą atžalą. Augalų tankis <strong>ir</strong> augalo stiebų skaičius yra veiksniai,<br />
turintys įtakos šviesos patekimui į augalą. Saulės radiacija per metus kinta <strong>ir</strong> jos<br />
kiekis priklauso nuo augalo rūšies, auginimo sezono (Papadopoulos, Ormrod, 1990).<br />
Pagrindinis tikslas, formuojant papildomas atžalas, yra augalų produktyvumo didinimas,<br />
siekiant maksimaliai panaudoti saulės šviesą šiltnamyje. Paprastai pomidorai<br />
žieminiuose stikliniuose šiltnamiuose sodinami sausio–vasario mėnesiais, o maksimali<br />
saulės radiacija mūsų sąlygomis yra b<strong>ir</strong>želio–liepos mėnesiais. Todėl, siekiant<br />
maksimaliai panaudoti saulės energiją, didinamas stiebų skaičius ploto vienete, t. y.<br />
paliekama ant augalo augti šoninė atžala. Gali būti paliekama kas trečio ar ketv<strong>ir</strong>to<br />
augalo eilėje atžala. Taip augalų tankis padidinamas nuo 2,5 iki 3,5–3,7 aug. m -2 .<br />
Kitas tikslas – padidinti vaisių skaičių kvadratiniame metre, kad jis būtų didesnis nei<br />
kvadratiniame metre auginant 2,04 augalo (Cockshull <strong>ir</strong> kt., 2001).<br />
105
Vienų mokslininkų duomenimis, sk<strong>ir</strong>tingas pomidorų tankis turi įtakos ne tik<br />
vidutinei vaisiaus masei <strong>ir</strong> derliui, bet <strong>ir</strong> sausųjų medžiagų kiekiui augale, o kiti teigia,<br />
kad augalų tankis neturi įtakos sausųjų medžiagų pasisk<strong>ir</strong>stymui augale <strong>ir</strong> vaisiuose<br />
(Ganesan, Subbiah, 2004; Heuvelink, 1995).<br />
Darbo tikslas – nustatyti pomidorų tankio įtaką sausųjų medžiagų kaupimuisi<br />
pomidorų lapuose bei vaisiuose <strong>ir</strong> pomidorų derliui.<br />
Tyrimo objektas, metodai <strong>ir</strong> sąlygos. Tyrimai atlikti 2006–2008 m. Lietuvos<br />
sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institute dviguba polimerine plėvele dengtame šiltnamyje<br />
„Multi Rovero 640 TR“ (Olandija). Sėjos laikas – 2006 02 15, 2007 02 02, 2008<br />
02 01. Pomidorų daigai auginti mineralinės vatos kubeliuose šildomame daigyne ant<br />
stelažų <strong>ir</strong> papildomai švitinti. Į šiltnamį sodinti 2006 04 10, 2007 03 27, 2008 04 03.<br />
Šiltnamyje pomidorai tręšti „Nutrifol“ (žalias <strong>ir</strong> rudas) trąšomis, magnio sulfatu, kalcio<br />
<strong>ir</strong> amonio salietra, atsižvelgiant į augimo tarpsnį. Vandeniui rūgštinti naudota azoto<br />
rūgštis. Druskų koncentracija maitinamajame t<strong>ir</strong>pale – EC 2,8–3,0, rūgštumas – pH<br />
5,5–5,8. Pomidorų vegetacijos pabaiga – 2006 10 16, 2007 10 22, 2008 10 31. T<strong>ir</strong>ti<br />
augalų tankinimo būdai: a 0<br />
– 2,5 aug. m -2 (4 augalai mineralinės vatos bloke), a 1<br />
–<br />
3,1 aug. m -2 (5 augalai mineralinės vatos bloke), a 2<br />
– 3,1 aug. m -2 (4 augalai mineralinės<br />
vatos bloke, tačiau laukelyje palikta augti v<strong>ir</strong>š p<strong>ir</strong>mos kekės kas ketv<strong>ir</strong>to augalo<br />
papildoma atžala). Laukelio plotas – 8 m 2 . Variantai kartoti po tris kartus. Laukeliai<br />
išdėstyti randomizuotai.<br />
Matuotas augalų aukštis <strong>ir</strong> lapų asimiliacinis plotas (tris kartus per vegetaciją kas<br />
savaitę augalus pasodinus), nustatytas sausųjų medžiagų kiekis lapuose <strong>ir</strong> vaisiuose<br />
(tris kartus per vegetaciją: I matavimas – derėjimo pradžioje, II matavimas – augalams<br />
masiškai derant, III matavimas – antroje derėjimo pusėje). Matuotas viso augalo lapų<br />
ilgis, po to lapų asimiliacinis plotas apskaičiuotas pagal formulę (Коняев, 1970):<br />
y = (-17,2 + 0,364 × x) × n, čia:<br />
y – lapų asimiliacinis plotas, cm -2 ;<br />
x – lapo ilgis, cm;<br />
n – lapų skaičius, vnt.<br />
Sausosios medžiagos nustatytos išdžiovinus lapus bei vaisius 105 °C temperatūroje<br />
iki nekintamos masės. Atlikta pomidorų derliaus apskaita. Pomidorų derlius imtas<br />
tris kartus per savaitę, vaisiai rūšiuoti į prekinius <strong>ir</strong> neprekinius. Derliaus duomenys<br />
apdoroti statistiniais metodais (Tarakanovas, Raudonius, 2003).<br />
Rezultatai. Visi augalai vystėsi vienodai <strong>ir</strong> turėjo tiek pat lapų ant augalo, tačiau<br />
rečiausiai auginti pomidorai buvo žemesni (sk<strong>ir</strong>tumas neesminis) negu sodinti tankiau<br />
<strong>ir</strong> tie, kurie turėjo papildomą atžalą (1 lentelė). Tankiausiai pasodinti augalai buvo<br />
3–5,5 proc. (tai priklausė nuo matavimo) aukštesni, o augalai, kurie tankinti paliekant<br />
papildomą atžalą, buvo 6,0–7,7 proc. aukštesni negu rečiausiai auginti augalai.<br />
Praėjus 10 dienų po sodinimo, <strong>ir</strong> rečiau, <strong>ir</strong> tankiau pasodintų augalų lapų asimiliacinis<br />
plotas buvo vienodas (2 lentelė). Vėliau (20 d. po sodinimo) tankiausiai<br />
sodintų augalų lapų asimiliacinis plotas buvo 9,2 proc. didesnis negu rečiausiai<br />
pasodintų augalų (sk<strong>ir</strong>tumas neesminis). Tačiau, augalams augant, tankiau pasodintų<br />
augalų lapai buvo smulkesni <strong>ir</strong> jų pav<strong>ir</strong>šius buvo mažiausias, palyginti su rečiau sodintais<br />
augalais. Rečiausiai sodintų augalų – be papildomos atžalos <strong>ir</strong> su papildoma<br />
atžala – ant pagrindinio stiebo augančių lapų asimiliacinis plotas, t. y. neskaitant<br />
papildomos atžalos lapų asimiliacinio ploto, buvo beveik vienodas. Tačiau su papildomos<br />
atžalos lapų plotu viso augalo lapų asimiliacinis plotas buvo didesnis negu<br />
106
ečiausiai <strong>ir</strong> tankiausiai sodintų augalų. Matuojant antrąjį kartą, papildomos atžalos<br />
lapų plotas sudarė 9,7 proc. viso augalo asimiliacinio lapų ploto, o matuojant trečiąjį<br />
kartą – 29,2 proc. Taigi, paliekant kas ketv<strong>ir</strong>to augalo papildomą atžalą, padidėja lapų<br />
asimiliacinis plotas ploto vienete.<br />
1 lentelė. Sk<strong>ir</strong>tingu tankiu augintų pomidorų aukštis <strong>ir</strong> lapų skaičius<br />
Table 1. Height and number of leaves of tomatoes grown in different spacing<br />
Variantas<br />
Variant<br />
I matavimas<br />
I measure<br />
augalo<br />
aukštis<br />
plant height,<br />
cm<br />
lapų skaičius,<br />
vnt.<br />
number of<br />
leaves (unit)<br />
II matavimas<br />
II measure<br />
augalo<br />
aukštis<br />
plant height,<br />
cm<br />
lapų skaičius,<br />
vnt.<br />
number of<br />
leaves (unit)<br />
III matavimas<br />
III measure<br />
augalo<br />
aukštis<br />
plant height,<br />
cm<br />
lapų skaičius,<br />
vnt.<br />
number of<br />
leaves (unit)<br />
2,5 aug. m -2 93,0 15,9 120,5 18,7 142,8 22,1<br />
Plant m -2<br />
3,1 aug. m -2 95,7 15,7 123,6 19,0 150,7 21,9<br />
Plant m -2<br />
3,1 aug. m -2 98,6 15,9 1<strong>28</strong>,4 18,4 153,9 21,9<br />
(atžala)<br />
Plant m -2<br />
(lateral shoot)<br />
R 05<br />
/ LSD 05<br />
19,29 0,98 15,63 1,69 22,84 0,80<br />
2 lentelė. Sk<strong>ir</strong>tingu tankiu augintų pomidorų lapų asimiliacinis plotas<br />
Table 2. Leaf area of tomatoes grown in different spacing<br />
Lapų asimiliacinis plotas<br />
Variantas<br />
Leaf area, cm -2<br />
Variant<br />
I matavimas<br />
I measure<br />
II matavimas<br />
II measure<br />
III matavimas<br />
III measure<br />
2,5 aug m -2<br />
2 482,6 3 917,6 6 035,2<br />
Plant m -2<br />
3,1 aug m -2<br />
Plant m -2 2 415,3 4 276,9 5 600,2<br />
3,1 aug m -2 (atžala)<br />
Plant m -2 (lateral shoot)<br />
2 511,7 4 015,8 + 3 90,1<br />
(atžala / lateral shoot)<br />
R 05<br />
/ LSD 05<br />
439,3 882,9 2 299,0<br />
107<br />
6 145,0 + 1 793,6<br />
(atžala / lateral shoot)<br />
Augalų tankinimas neturėjo teigiamos įtakos sausųjų medžiagų kaupimuisi augalų<br />
lapuose bei vaisiuose (1, 2 pav.). Sausųjų medžiagų kiekis lapuose vegetacijos<br />
metu, nelygu augalų tankis, šiek tiek svyravo, tačiau vidutiniais duomenimis (trijų<br />
matavimų vidurkis) mažiausiai sausųjų medžiagų lapuose kaupė tankiausiai pasodinti<br />
pomidorai. Derėjimo pradžioje sk<strong>ir</strong>tingu tankiu augintų pomidorų vaisiuose<br />
sausųjų medžiagų kiekis buvo vienodas – 4,71–4,8 proc. (2 pav.). Masinio pomidorų<br />
derėjimo metu tankiausiai augintų pomidorų vaisiuose sausųjų medžiagų kiekis buvo<br />
mažiausias – 4,96 proc., rečiausiai – 5,15 proc., o pomidorų, kurie turėjo papildomą<br />
atžalą, – 5,07 proc.
1 pav. Sausųjų medžiagų kiekis sk<strong>ir</strong>tingu tankiu augintų pomidorų<br />
lapuose vegetacijos metu<br />
Fig. 1. Dry matter amount in the leaves of tomatoes grown in different spacing<br />
during vegetation<br />
2 pav. Sausųjų medžiagų kiekis sk<strong>ir</strong>tingu tankiu augintų pomidorų<br />
vaisiuose vegetacijos metu<br />
Fig. 2. Dry matter amount in the fruits of tomatoes grown in different spacing<br />
during vegetation<br />
108
Pomidorų tankinimas turėjo teigiamos įtakos pomidorų produktyvumui (3 pav.).<br />
Didžiausias ankstyvasis derlius gautas tankiausiai, t. y. 3,1 augalo į kvadratinį metrą,<br />
sodintų pomidorų. P<strong>ir</strong>mąjį derėjimo mėnesį jis siekė 6,63 kg m -2 <strong>ir</strong> buvo 10–11,8 proc.<br />
didesnis (neesminis sk<strong>ir</strong>tumas) negu pomidorų, kurie auginti retai <strong>ir</strong> tankinti paliekant<br />
šoninę atžalą. Suminis derlius buvo didesnis tuose variantuose, kuriuose pomidorai auginti<br />
tankiau (sk<strong>ir</strong>tumas esminis). Didžiausias suminis derlius buvo pomidorų, sodintų<br />
3,1 augalo į kvadratinį metrą tankiu. Jis buvo 11,9 proc. (esminis sk<strong>ir</strong>tumas) didesnis<br />
nei pomidorų, kurie auginti retai, <strong>ir</strong> 3,8 proc. didesnis (neesminis sk<strong>ir</strong>tumas) negu<br />
pomidorų, kurie tankinti paliekant šoninę atžalą. Pomidorų, kurie tankinti paliekant<br />
kas ketv<strong>ir</strong>to augalo šoninę atžalą, derlius buvo 7,8 proc. didesnis (esminis sk<strong>ir</strong>tumas)<br />
negu rečiausiai augintų pomidorų.<br />
3 pav. Sk<strong>ir</strong>tingu tankiu augintų pomidorų ankstyvasis <strong>ir</strong> suminis derlius<br />
Fig. 3. Early and total yield of tomatoes grown in different spacing<br />
Pomidorų tankinimas turėjo įtakos vidutinei vaisiaus masei (4 pav.). Tankiau pasodintų<br />
<strong>ir</strong> papildoma atžala tankintų pomidorų vidutinė vaisiaus masė buvo 3,3 proc.<br />
mažesnė nei rečiau pasodintų, tačiau šis sk<strong>ir</strong>tumas neesminis.<br />
109
4 pav. Sk<strong>ir</strong>tingu tankiu augintų pomidorų vidutinė vaisiaus masė<br />
Fig. 4. Average fruit weigh of tomatoes grown in different spacing<br />
Aptarimas. Sodinimo tankis – vienas veiksnių, lemiančių ne tik derliaus dydį,<br />
bet jo kokybę (Fandi <strong>ir</strong> kt., 2007). Fery <strong>ir</strong> Janick (1970) duomenimis, pomidorų derlių<br />
daugiau lemia azoto kiekis negu augalų tankis. Pomidorų derlius priklauso nuo<br />
sodinimo laiko bei tankio. Ganesan <strong>ir</strong> kt. (2004) duomenimis, sk<strong>ir</strong>tingas pomidorų<br />
tankis turi įtakos sausųjų medžiagų kiekiui augale, vaisių skaičiui, vidutinei vaisiaus<br />
masei <strong>ir</strong> derliui. Papadopoulos <strong>ir</strong> Ormrod (1991) pažymi, kad, mažėjant atstumui tarp<br />
augalų eilėje, mažėja pomidorų lapų plotas. Nustatyta, kad, kai atstumas tarp augalų<br />
eilėje buvo mažesnis negu 45 cm, sulėtėjo augalų vystymasis (Papadopoulos, Ormrod,<br />
1991). K. Boztok <strong>ir</strong> kitų (1992) duomenimis, didžiausias pomidorų derlius gautas,<br />
kai atstumas tarp augalų eilutėje buvo 22,5 cm. Mūsų bandymuose rečiausiai auginti<br />
pomidorai buvo žemesni negu sodinti tankiau <strong>ir</strong> tie, kurie turėjo papildomą atžalą.<br />
Augalų tankis turėjo įtakos lapų asimiliaciniam plotui. Pomidorų augimo pradžioje <strong>ir</strong><br />
rečiau, <strong>ir</strong> tankiau pasodintų augalų tankis buvo beveik vienodas, tačiau vėliau, jiems<br />
augant, tankiau pasodintų augalų lapų pav<strong>ir</strong>šius buvo mažiausias, palyginti su rečiau<br />
sodintais augalais. Tačiau lapų asimiliacinis plotas ploto vienete buvo didžiausias, kai<br />
pomidorai pasodinti tankiausiai.<br />
Heuvelink (1995) tyrė pomidorų tankio (1,6, 2,1 <strong>ir</strong> 3,1 aug. m -2 ) įtaką sausųjų<br />
medžiagų kiekiui vaisiuose <strong>ir</strong> nustatė, kad sk<strong>ir</strong>tingu tankiu augintų augalų vaisiuose<br />
sukaupta vienodai sausųjų medžiagų – 57–59 proc. Mūsų bandyme tankiau augančių<br />
pomidorų lapuose <strong>ir</strong> vaisiuose sukaupta mažiau sausųjų medžiagų, o rečiausiai pasodintų<br />
pomidorų lapuose <strong>ir</strong> vaisiuose jų kiekis buvo didesnis. Taigi, augalų tankinimas neturėjo<br />
teigiamos įtakos sausųjų medžiagų kaupimuisi augalų lapuose bei vaisiuose.<br />
Optimalus augalų auginimo tankis didina pomidorų derlių <strong>ir</strong> gerina jų kokybę.<br />
Maitinamasis plotas turi įtakos pomidorų fotosintezei <strong>ir</strong> lapų asimiliaciniam plotui. Jo<br />
sumažėjimas daro neigiamą įtaką vaisiaus dydžiui (Papadopoulos, Pararajasingham,<br />
1997). Kai kurie mokslininkai teigia, kad tankiau pasodintų pomidorų derlius yra<br />
110
didesnis negu rečiau pasodintų (Papadopoulos, Pararajasingham, 1997; Stoffella <strong>ir</strong> kt.,<br />
1995; Saito <strong>ir</strong> kt., 2006). Kitų mokslininkų duomenimis, tankiau pasodintų pomidorų<br />
ankstyvasis derlius didesnis, o jų vidutinė vaisiaus masė mažesnė (Cockshull, Ho,<br />
1995). N. Saglan <strong>ir</strong> kitų (1995) duomenimis, pomidorų, augančių aukštuose tuneliuose,<br />
derlius iš augalo bei vaisiaus masė buvo didesnė, sodinant juos 0,75 x 0,35 m atstumu,<br />
palyginti su sodintais 0,75 × 0,25 <strong>ir</strong> 0,75 × 0,15 m atstumais. Shuangxi (1985) teigia,<br />
kad augalų tankis neturi įtakos prekiniam pomidorų derliui. Papildoma atžala ant augalo<br />
didina lapų ploto indeksą, taip pat reikšmingai didėja bendras derlius (Cockshull<br />
<strong>ir</strong> kt., 2001). R. Peil <strong>ir</strong> J. Galvez (2004) duomenimis, tankinant augalus nuo 2,4 iki<br />
3,5 aug. m -2 , gautas didesnis ankstyvasis derlius, vaisiai buvo vienodo dydžio, bet tai<br />
neturėjo įtakos vidutinei vaisiaus masei <strong>ir</strong> suminiam derliui. Mūsų bandymo duomenimis,<br />
pomidorų tankinimas turėjo teigiamos įtakos pomidorų ankstyvajam <strong>ir</strong> suminiam<br />
derliui. Didžiausias ankstyvasis derlius gautas tankiausiai, t. y. 3,1 augalo į kvadratinį<br />
metrą, sodintų pomidorų. Šių pomidorų suminis derlius taip pat buvo didžiausias.<br />
Vaisiaus dydį galima reguliuoti, reguliuojant vaisių skaičių kekėje <strong>ir</strong> kekių skaičių<br />
kvadratiniame metre (Field, Nichols, 2004). Teigiama, kad per didelis pomidorų<br />
tankis turi neigiamos įtakos vidutinei vaisiaus masei (Cockshull, Ho, 1995 ; Ganesan,<br />
Subbiah, 2004; Kobayashi, 1999; Papadopoulos, Pararajasingham, 1997). Kitų autorių<br />
duomenimis, tankis neturi įtakos vaisiaus dydžiui (Warner <strong>ir</strong> kt., 2002). Mūsų bandymo<br />
duomenimis, pomidorų tankinimas turėjo nedidelės įtakos vidutinei vaisiaus masei.<br />
Tankiau pasodintų <strong>ir</strong> paliekant papildomą atžalą tankintų pomidorų vidutinė vaisiaus<br />
masė buvo mažesnė nei rečiau pasodintų.<br />
Išvados. 1. Pomidorų auginimo tankis turi įtakos derliaus dydžiui: 3,1 aug. m -2<br />
tankiu augintų pomidorų derlius yra didžiausias.<br />
2. Tankiau augančių pomidorų lapuose <strong>ir</strong> vaisiuose sukaupta mažiau sausųjų<br />
medžiagų.<br />
3. Rečiau augintų pomidorų vidutinė vaisiaus masė yra didesnė negu augintų<br />
tankiau (3,1 aug. m -2 ) <strong>ir</strong> tų pomidorų, kurie tankinti paliekant šoninę atžalą.<br />
Gauta 2009 02 26<br />
Parengta spausdinti 2009 03 19<br />
Literatūra<br />
1. Boztok K., Gül A., Yoltas T. 1992. The effects of plant density at equal truss<br />
number per square meter on yield in glasshouse tomato. Acta Horticulturae, 303:<br />
85–90.<br />
2. Cockshull K. E., Ho L. C., Fenlon J. S. 2001. The effect of the time of taking<br />
side shoots on the regulation of fruit size in glasshouse-grown tomato crops. The<br />
Journal of Horticultural Science and Biotechnology, 76(4): 474–483.<br />
3. Cockshull K. E., Ho L. C. 1995. Regulation of tomato fruit size by plant density<br />
and truss thinning. Journal of Horticultural Science, 70(3): 395–407.<br />
111
4. Fandi M., Muhtaseb J., Hussein M. 2007. Effect of plant density on tomato yield<br />
and fruit quality growing in tuff culture. Acta Horticulturae, 741: 207–212.<br />
5. Fery, R. L., Janick J. 1970. Effects of planting pattern and population pressure<br />
on the yield response of tomato, HortScience, 5(5): 443–444.<br />
6. Field S., Nichols M. 2004. Control of fruit size in hydroponic greenhouse tomatoes.<br />
Acta Horticulturae, 648: 31–37.<br />
7. Ganesan M., Subbiah V. R. 2004. A case study on increasing tomato productivity<br />
in a low cost naturally ventilated greenhouse with different spacing. Proceedings<br />
of Biodiversity Resources Management and Sustainable Use, 119–122.<br />
8. Heuvelink E. 1995. Effect of plant density on biomass allocation to the fruits<br />
in tomato (Lycopersicon esculentum Mill.). Scientia Horticulturae, 64(3):<br />
193–201.<br />
9. Kobayashi S. 1999. Effects of plant density and number of leaf above the truss<br />
on plant growth and fruit yield. Journal of the Society of Agricultural Structures,<br />
30(1): 53–60.<br />
10. Papadopoulos A. P. 1991. Growing greenhouse tomatoes in soil and in soilless<br />
media. Agriculture Canada Publication, 1865/E.<br />
11. Papadopoulos A. P., Ormrod D. P. 1991. Plant spacing effect on growth and development<br />
of the greenhouse tomato. Canadian Journal of Plant Science, 71(1):<br />
297–304.<br />
12. Papadopoulos A. P., Ormrod D. P. 1990. Plant spacing effects on yield of the<br />
greenhouse tomato. Canadian Journal of Plant Science, 70: 565–573.<br />
13. Papadopoulos A. P., Pararajasingham S. 1997. The influence of plant spacing on<br />
light interception and use in greenhouse tomato. Scientia Horticulturae, 69(1–2):<br />
1–29.<br />
14. Peil R. M. N., Galvez J. L. 2004. Yield of tomato crop as a result of grafting and<br />
shoot density in hydroponic system. Horticultura Brasile<strong>ir</strong>a, 22(2): 265–270.<br />
15. Saglan N., Yazgan A. 1995. The effects of planting density and the number of<br />
trusses per plant on earliness, yield and quality of tomato grown under unheated<br />
high plastic tunnel. Acta Horticulturae, 412: 258–267.<br />
16. Saito T., Fukuda N., Nishimura S. 2006. Effects of salinity, planting density and<br />
lateral shoot leaves under truss on yield and total soluble solids of tomato fruits<br />
grown in hydroponics. Horticultural Research, 5(4): 415–419.<br />
17. Shuangxi S. 1985. Effect of plant density on processing tomato yields. In:<br />
AVRDC-TOP Training Report. Kasetsartt Universi AVRDC-TOP, 85.<br />
18. Stoffella P. J., Locascio S. J., Everett P. H., Howe T. K., Scott J. W., Olson S. M.<br />
1988. Yields of two tomato cultivars differing in shoot growth at several plant<br />
populations and locations. HortScience, 23: 991–993.<br />
19. Tarakanovas P., Raudonius S. 2003. Agronominių tyrimų duomenų statistinė<br />
analizė taikant kompiuterines programas ANOVA, STAT, SPLIT–PLOT iš paketo<br />
SELEKCIJA <strong>ir</strong> IRRISTAT. Akademija, Kauno r.<br />
20. Warner J., Hao X., Zhang T. Q. 2002. Effects of row arrangement and plant<br />
density on yield and quality of early, small-vined processing tomatoes. Canadian<br />
Journal of Plant Science, 82: 765–770.<br />
21. Коняев Н. Ф. 1970. Математический метод определения площади листьев<br />
растений. Доклады ВАСХНИЛ, 9: 5–6.<br />
112
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. SCIENTIFIC ARTICLES. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Methods of thickening ant the<strong>ir</strong> influence on tomato yield<br />
J. Jankauskienė, A. Brazaitytė<br />
Summary<br />
At the Lithuanian Institute of Horticulture in 2006–2008 tomato hybrid ‘Kassa’ was<br />
grown in greenhouse “Multi Rovero 640 TR” covered with double polymeric film and the<br />
influence of plant density on dry matter accumulation in leaves and fruits, on early and total<br />
yield was investigated. Tomato was grown in different densities: 2,5 plant m -2 , 3,1 plant m -2<br />
(5 plant in the rockwool), 3,1 plant m -2 (4 plant in the rockwool, but each fourth plant had a<br />
lateral shoot). During investigation there was measured plant height, established leaves areas,<br />
dry matter content in tomato leaves and fruits. Tomatoes, which were grown at sparse intervals<br />
accumulated more dry matter in the<strong>ir</strong> leaves and fruits. Plant spacing influences the earliness of<br />
investigated tomato hybrids and affect yield size. Tomatoes, which were grown at sparse intervals,<br />
produced the biggest early and total yield, but average weight of these hybrids was smaller.<br />
Key words: average fruit weigh, lateral shoot, dry matter, yield, plant density, tomato.<br />
113
SCIENTIFIC WORKS OF THE LITHUANIAN INSTITUTE OF<br />
HORTICULTURE AND LITHUANIAN UNIVERSITY OF AGRICULTURE.<br />
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
After-effect of light-emitting diodes lighting on tomato<br />
growth and yield in greenhouse<br />
Aušra Brazaitytė 1 , Pavelas Duchovskis 1, 3 ,<br />
Akvilė Urbonavičiūtė 1, 3 , Giedrė Samuolienė 1, 3 ,<br />
Julė Jankauskienė 1 , Vytautas Kazėnas 3 ,<br />
Aistė Kasiulevičiūtė-Bonakėrė 1 , Zenius Bliznikas 2 ,<br />
Alg<strong>ir</strong>das Novičkovas 2 , Kęstutis Breivė 2 , Artūras Žukauskas 2<br />
1<br />
Lithuanian Institute of Horticulture, Kauno 30, LT-54333 Babtai, Kaunas distr.,<br />
Lithuania, e-mail: a.brazaityte@lsdi.lt<br />
2<br />
Institute of Materials Science and Applied Research, Vilnius University,<br />
Saulėtekio al. 9-III, LT-10222 Vilnius, Lithuania<br />
3<br />
Lithuanian University of Agriculture, LT-53067, Noreikiškės, Kaunas district,<br />
Lithuania<br />
The objective of our studies was to evaluate growth, development and yielding of tomato<br />
in greenhouse, which transplants were grown under various combinations of light-emitting<br />
diodes illumination. Tomato transplants were grown in phytotron chambers. System of five<br />
high-power solid-state lighting modules with the main 447, 638, 669 and 731 nm LEDs were<br />
used in the experiments. Supplemental LEDs of different wavelength were used in particular<br />
modules: L1 – without additional LEDs, L2 – 380 nm, L3 – 520 nm, L4 – 595 nm, L5 – 622 nm.<br />
The similar photon flux density (PFD) in all modules was maintained by regulating PFD of 638<br />
nm LEDs. Tomato seedlings were transplanted to peat substratum and grown in greenhouses.<br />
It was established that significant effect of illumination using different LEDs combination<br />
on growth and development of tomato hybrid ‘Raissa’ F 1<br />
transplants remained about one<br />
month after moving tomato to greenhouses. After-effect on photosynthesis pigments system<br />
of tomatoes in greenhouses lasted two weeks. Neither of light-emitting diodes combination<br />
had significant effect on early tomato yield. Yellow light, supplemental for the main LEDs<br />
combination, used for transplant illumination, decreased total tomato yield.<br />
Key words: growth, high-power light-emitting diodes, illumination spectrum, photosynthetic<br />
pigments, tomato, yield.<br />
Introduction. The tomato is a commercially important crop throughout the<br />
world. At northern latitudes tomato are grown in greenhouses: planted in mid-winter<br />
and harvested until late autumn. Transplants are produced under unfavourable conditions<br />
of low natural light and short daylengths, and supplementary illumination<br />
115
can promote plant growth and earlier yield later (Boivin et al., 1987; McCall, 1992;<br />
McCall, 1996). Most commonly high-pressure sodium lamps (HPS) are used for such<br />
lighting. Illumination with HPS lamps is neither spectrally optimal, nor energetically<br />
effective (Spaargaren, 2001; Heuvelink et al., 2006). In 1990 light-emitting diodes<br />
(LEDs) were tested for plant growth (Bula et al., 1991) and now more and more often<br />
are used for plant lighting (Morrow, 2008). LEDs have a variety of advantages over<br />
traditional forms of horticultural lighting. The<strong>ir</strong> small size, durability, long lifetime,<br />
cool emitting temperature, and the option to select specific wavelengths for targeted<br />
plant response make LEDs more suitable for plant-based uses than many other light<br />
sources (Massa et al., 2008). LED illumination has been studied for such horticultural<br />
plants as lettuce (Bula et al., 1991; Yorio et al., 2001, Brazaitytė et al., 2006; Kim et al.,<br />
2004), radish (Yorio et al., 2001; Tamulaitis et al., 2005), spinach (Yorio et al., 2001),<br />
pepper (Schuerger et al., 1997), tomato (Kaneko-Ohashi et al., 2004; Menard et al.,<br />
2006), strawberry (Yanagi et al., 2006). However, light-emitting diodes systems are<br />
most often based on such light components as blue, red and far-red LEDs (Schuerger<br />
et al., 1997; Lian et al., 2002; Jao and Fang, 2004; Matsuda et al., 2004) or hybrid illumination<br />
such fluorescent supplemented by red or blue LEDs (Schuerger et al., 1997;<br />
Yorio et al., 2001; Topchiy et al., 2005; Menard et al., 2006). Few years ago Kim et al.<br />
(2004; 2006) tested red, blue and green LEDs system for lettuce growth. Data about<br />
the use of other LED colours for plant cultivation was not found. Though in literature<br />
there are some data about tomato growth and harvest using LEDs as supplement for<br />
HPS lamps during the whole growth period (Menard et al., 2006), but there are no<br />
data about tomato transplant growth using sole illumination of light- emitting diodes<br />
and after-effects on yield.<br />
The objective of this study was to evaluate growth, development and yielding of<br />
tomato in greenhouse, which seedlings were grown under various combinations of<br />
light-emitting diodes.<br />
Objects, methods and conditions. Vegetative trials were performed in chambers<br />
and greenhouse of phytotron complex of LIH. Tomato hybrid ‘Raissa’ F 1<br />
was sown<br />
in peat substrate (pH 6.0–6.5) enriched with fertilizers PG MIX (NPK 14-16-18;<br />
1.3 kg/m 3 ). All plants were watered when necessary. Photoperiod till tomato germination<br />
was 14 h and temperature was maintained at 23 °C. After germination photoperiod<br />
was 18 h and day/night temperature was maintained at 22/18 °C.<br />
Tomato seedlings were transplanted to the greenhouse and planted in tumblers<br />
(54 × 37 × 33 cm) with peat substratum (two plants per tumbler). Plants were watered<br />
when necessary and fertilized three times per week with 0.2 % complex fertilizes<br />
“Kem<strong>ir</strong>a Combi” (NPK 14:11:25 plus magnesium (1.4 %) and microelements).<br />
Tomatoes in greenhouse were grown for 4.5 months and yield was harvested from<br />
six trusses.<br />
Tomato seedlings were grown for 30 days under illumination, which PFDs and<br />
spectral distributions were maintained as specified in Table 1. System of five highpower<br />
solid-state lighting modules with the main 447 (LuxeonTM type LXHL-LR5C,<br />
Lumileds Lighting, USA), 638 (LuxeonTM type LXHL-MD1D, Lumileds Lighting,<br />
116
USA), 660 (for L1) (L660-66-60, Epitex, Japan), 669 (L670-66-60, Epitex, Japan)<br />
and 731 (L735-05-AU, Epitex, Japan) nm LEDs were used in the experiments.<br />
Supplemental LEDs of different wavelengths were used in particular modules: L1 –<br />
without additional LEDs, L2 – 380 nm (NCCU001E, Nichia, Japan), L3 – 520 nm<br />
(LuxeonTM type LXHL-MM1D, Lumileds Lighting, USA), L4 – 595 nm (LuxeonTM<br />
type LXHL-MLAC, Lumileds Lighting, USA), L5 – 622 nm (LuxeonTM type<br />
LXHL-MHAC, Lumileds Lighting, USA). The similar photon flux density (PFD) in<br />
all modules was maintained by regulating PFD of 638 nm LEDs. For comparison,<br />
a parallel growth of the same plant (reference) was performed under illumination of<br />
high-pressure sodium lamps SON-T-Agro (PHILIPS).<br />
Table 1. Photon flux densities (PFD) in μmol m -2 s -1 in five high-power solidstate<br />
lighting modules<br />
1 lentelė. Fotonų srauto tankis sk<strong>ir</strong>tinguose moduliuose automatizuotoje penkių modulių<br />
apšvietimo sistemoje (μmol m -2 s -1 )<br />
Photon flux densities 10 cm from light source<br />
Treatment Fotonų srauto tankis 10 cm atstumu nuo šviesos šaltinio (μmol m -2 s -1 )<br />
Šviestuvas 380<br />
(nm)<br />
447<br />
(nm)<br />
520<br />
(nm)<br />
595<br />
(nm)<br />
622<br />
(nm)<br />
638<br />
(nm)<br />
660<br />
(nm)<br />
669<br />
(nm)<br />
731<br />
(nm)<br />
total<br />
bendras<br />
L1 - 30 - - - 117 24 - 7 178<br />
L2 9 31 - - - 130 - 23 7 200<br />
L3 - 30 12 - - 122 - 23 7 194<br />
L4 - 31 - 15 - 130 - 23 7 206<br />
L5 - 31 - - 29 130 - 23 7 220<br />
Height, number of leaves and organogenesis stages (according to methodology<br />
of Kuperman (Куперман et al., 1982)) of tomato plants were determined during<br />
eight weeks, one time per week. Photosynthetic pigments content per one gram of<br />
green foliage weight was measured in 100 % acetone extract according to Wettstein<br />
method (Wettstein, 1957) using Genesys 6 spectrophotometer (ThermoSpectronic,<br />
USA). Measurements were performed in three replicates after transplantation and after<br />
two, four and eight weeks in greenhouse. The f<strong>ir</strong>st leaf above f<strong>ir</strong>st inflorescence was<br />
taken for measurement of photosynthetic pigments. Ripe fruits were harvested three<br />
times per week. The results were analysed using the analysis of variance (ANOVA).<br />
Standard deviations were determined by MS Excel and were denoted as error bars in<br />
all column-based figures.<br />
Results. SON-T Agro lamps delayed the development of tomato transplants.<br />
Transplants were the shortest, formed the least number of leaves (Table 2). Some plants<br />
were only in organogenesis stages V, i. e. plants still were at flower formation stage<br />
(Полумордвинова, 1976) (Table 3). Comparing to tomato transplants, grown under<br />
different high-power solid-state lighting treatments, it was determined that the main<br />
LEDs combination with supplemental orange (662 nm) light decreased the number<br />
of leaves formed and the height of plants. Tomato transplants, grown under the main<br />
LEDs combined with supplemental 520 nm light (L3) were slightly higher and have<br />
formed one leaf more than above-mentioned plants (Table 2).<br />
117
Table 2. Changes of some biometric indices in tomato after transplantation to<br />
the greenhouse<br />
2 lentelė. Pomidorų biometrinių rodiklių pokyčiai persodinus į šiltnamį <strong>ir</strong> toliau jame<br />
auginant<br />
During<br />
transplantation<br />
Persodinimo<br />
metu<br />
Indices<br />
Rodikliai<br />
Height<br />
Aukštis (cm)<br />
Number of leaves<br />
Lapų skaičius<br />
Weeks<br />
after<br />
transplantation<br />
Savaitės po<br />
persodinimo<br />
“SonT-<br />
Agro”<br />
Treatments<br />
Apšvietimo derinys<br />
L1 L2 L3 L4 L5<br />
23.5 ± 1.1 43.4 ± 0.9 45.8 ± 3.0 38.6 ± 1.7 46.6 ± 0.7 33.0 ± 2.0<br />
4.6 ± 0.4 7.6 ± 0.2 7.6 ± 0.2 7.4 ± 0.2 7.6 ± 0.2 6.4 ± 0.2<br />
1 Height 30.1 ± 2.4 41.2 ± 2.2 42.2 ± 1.2 37.4 ± 2.0 39.8 ± 1.8 32.8 ± 2.5<br />
Aukštis (cm)<br />
Number of leaves 7.0 ± 0 7.5 ± 0.2 8.0 ± 0.2 7.2 ± 0.4 7.5 ± 0.2 6.8 ± 0.5<br />
Lapų skaičius<br />
2 Height 41.0 ± 1.8 56.8 ± 2.5 56.0 ± 1.8 49.7 ± 2.3 52.5 ± 2.5 45.3 ± 3.0<br />
Aukštis (cm)<br />
Number of leaves 8.7 ± 0.2 10.2 ± 0.2 10.3 ± 0.2 9.2 ± 0.4 9.5 ± 0.2 8.8 ± 0.5<br />
Lapų skaičius<br />
3 Height 61.7 ± 1.7 79.3 ± 2.0 77.3 ± 2.1 68.7 ± 2.1 73.5 ± 2.7 64.8 ± 3.5<br />
Aukštis (cm)<br />
Number of leaves 11.8 ± 0.2 13.5 ± 0.2 13.2 ± 0.2 12.8 ± 0.4 12.5 ± 0.2 11.8 ± 0.5<br />
Lapų skaičius<br />
4 Height 79.7 ± 1.3 94.2 ± 3.8 94.2 ± 2.4 89.2 ± 1.9 94.5 ± 4.4 85.7 ± 3.9<br />
Aukštis (cm)<br />
Number of leaves 14.2 ± 0.4 15.7 ± 0.4 15.7 ± 0.4 14.7 ± 0.2 15.5 ± 0.2 14.8 ± 0.5<br />
Lapų skaičius<br />
5 Height<br />
Aukštis (cm)<br />
103.3 ±<br />
2.1<br />
114.8 ±<br />
4.4<br />
117.6 ±<br />
3.4<br />
113.2 ±<br />
2.2<br />
120.6 ±<br />
6.1<br />
110.4 ±<br />
3.8<br />
Number of leaves 16.5 ± 0.5 17.5 ± 0.2 17.7 ± 0.2 16.7 ± 0.4 17.8 ± 0.3 16.7 ± 0.5<br />
Lapų skaičius<br />
6 Height<br />
Aukštis (cm)<br />
119.4 ±<br />
2.0<br />
130.3 ±<br />
5.9<br />
132.1 ±<br />
3.4<br />
130.3 ±<br />
2.6<br />
138.3 ±<br />
6.5<br />
126.4 ±<br />
3.3<br />
Number of leaves 18.8 ± 0.4 20.2 ± 0.5 20.5 ± 0.2 19.7 ± 0.2 20.5 ± 0.4 19.0 ± 0.4<br />
Lapų skaičius<br />
7 Height<br />
Aukštis (cm)<br />
140.1 ±<br />
1.9<br />
151.1 ±<br />
5.9<br />
154 ± 4.3 153.8 ±<br />
2.9<br />
158.8 ±<br />
6.6<br />
147.2 ±<br />
3.5<br />
Number of leaves<br />
Lapų skaičius<br />
21.2 ±<br />
0.5<br />
23.2 ±<br />
0.5<br />
23.0 ±<br />
0.3<br />
23.3 ±<br />
0.4<br />
24.0 ±<br />
0.4<br />
22.2 ±<br />
0.4<br />
8 Height<br />
Aukštis (cm)<br />
150.4 ±<br />
2.8<br />
163.5 ±<br />
6.2<br />
166.8 ±<br />
4.5<br />
169.6 ±<br />
2.6<br />
172.8 ±<br />
6.8<br />
163.6 ±<br />
2.8<br />
Number of leaves<br />
Lapų skaičius<br />
24.0 ±<br />
0.2<br />
25.2 ±<br />
0.3<br />
24.8 ±<br />
0.4<br />
25.0 ±<br />
0.4<br />
25.5 ±<br />
0.5<br />
24.8 ±<br />
0.6<br />
118
However, supplemental green light slightly inhibited transplant development. Most<br />
of plants were in organogenesis stages VII–VIII (gametogenesis and bud formation<br />
occurred), but there still were some plants in organogenesis stage VI, i. e. micro- and<br />
macrosporogenesis occurred (Полумордвинова, 1976). Such transplants had the<br />
smallest apex in comparison to transplants grown under other LEDs combinations<br />
(Table 3).<br />
Table 3. Development of tomato apex after transplantation to the greenhouse<br />
(according F. Kuperman)<br />
3 lentelė. Pomidorų kūgelio vystymąsis (pagal F. Kuperman) persodinus į šiltnamį<br />
Weeks after<br />
transplantation<br />
Savaitės po<br />
persodinimo<br />
During<br />
transplant<br />
Persodinimo<br />
metu<br />
Development<br />
of apex<br />
Stage<br />
Etapas<br />
119<br />
Treatments<br />
Apšvietimo derinys<br />
Augimo kūgelio<br />
išsivystymas<br />
“SonT-<br />
Agro”<br />
L1 L2 L3 L4 L5<br />
V–VII VII–VIII VII–VIII VI–VIII VII–VIII VII–VIII<br />
Height 1.3 ± 0.3 8.4 ± 3.8 13.9 ± 2.8 5.7 ± 2.5 10.5 ± 2.9 7.2 ± 3.6<br />
Aukštis (mm)<br />
1 Stage VIII VII–IX VIII–IX VIII–IX VIII–IX VII–IX<br />
Etapas<br />
Height 17.7 ± 3.9 27.5 ± 6.2 33.3 ± 3.1 25.9 ± 4.7 27.7 ± 5.2 22.8 ± 7.2<br />
Aukštis (mm)<br />
2 Stage VIII–IX VIII–X IX–X VIII–X VIII–X VIII–X<br />
Etapas<br />
Height 35.2 ± 5.7 53.0 ± 8.4 63.2 ± 6.2 51.3 ± 4.9 54.8 ± 4.7 45.2 ± 9.8<br />
Aukštis (mm)<br />
3 Stage IX–X VIII–X X IX–X IX–X IX–X<br />
Etapas<br />
Height 83.0 ± 9.8 106.7 ± 108.0 ± 94.8 ± 7.0 86.8 ± 7.7 85.0 ± 9.9<br />
4<br />
Aukštis (mm)<br />
Stage<br />
X<br />
10.0<br />
X<br />
10.5<br />
X X X X<br />
Etapas<br />
5<br />
Height<br />
Aukštis (mm)<br />
Stage<br />
140.0 ±<br />
12.8<br />
X<br />
152.5 ±<br />
6.9<br />
X<br />
130.0 ±<br />
14.7<br />
X<br />
127.5 ±<br />
13.5<br />
X<br />
125.0 ±<br />
14.2<br />
X<br />
120.0 ±<br />
8.5<br />
X<br />
Etapas<br />
6<br />
Height<br />
Aukštis (mm)<br />
Stage<br />
153.3 ±<br />
13.3<br />
X<br />
171.6 ±<br />
14.4<br />
X<br />
145.0 ±<br />
14.7<br />
X<br />
147.5 ±<br />
18.3<br />
X<br />
130.0 ±<br />
16.6<br />
X<br />
138.3 ±<br />
8.4<br />
X<br />
Etapas<br />
7<br />
Height<br />
Aukštis (mm)<br />
Stage<br />
164.2 ±<br />
8.4<br />
XI<br />
178.3 ±<br />
14.0<br />
XI<br />
148.3 ±<br />
18.3<br />
XI<br />
161.7 ±<br />
16.2<br />
XI<br />
142.5 ±<br />
14.6<br />
XI<br />
162.5 ±<br />
11.2<br />
XI<br />
Etapas<br />
8<br />
Height<br />
Aukštis (mm)<br />
Stage<br />
173.3 ±<br />
9.1<br />
XI<br />
188.3 ±<br />
11.7<br />
XI–XII<br />
160.8 ±<br />
19.0<br />
XII<br />
174.2 ±<br />
20.3<br />
XI–XII<br />
146.7 ±<br />
12.6<br />
XI<br />
172.5 ±<br />
11.1<br />
XI<br />
Etapas<br />
Height<br />
Aukštis (mm)<br />
181.7 ±<br />
8.7<br />
195.8 ±<br />
10.5<br />
172.5 ±<br />
14.5<br />
184.2 ±<br />
20.2<br />
156.7 ±<br />
11.0<br />
181.7 ±<br />
11.5
Tomato transplants, grown under the main LEDs illumination without supplemental<br />
LEDs (L1) and under combination with supplemental 380 nm (L2) and 595<br />
nm (L4) lights were higher than above mentioned plants, but no significant differences<br />
neither in height nor in number of leaves was determined between them (Table 2).<br />
These transplants were at organogenesis stages VII–VIII (Table 3), i. e. gametogenesis<br />
and bud formation occurred (Полумордвинова, 1976). However, the main LEDs<br />
treatment with supplemental 380 nm light stimulated the height of apexes of tomato<br />
transplants (Table 3).<br />
In the greenhouse such tomato growth trends remained for about four weeks<br />
(Table 2). Later the height of tomato, which transplants were grown using five different<br />
high-power solid-state lighting combinations, equalised. After-effect of SON-T Agro<br />
lamps still was noticed after seven weeks growth period in greenhouse. Such plants<br />
were lower and had two leaves less than others. Tomatoes, which transplants were<br />
grown under the main LEDs combined with supplemental orange (662 nm) light (L5),<br />
formed one leaf less. Significant differences in leaf number were not observed in the<br />
eighth growth week in greenhouse (Table 2).<br />
The effect of different illumination for tomato development was more noticeable<br />
till th<strong>ir</strong>d growth week in greenhouse (Table 3). At that time all tomato, which<br />
transplants were grown under LEDs combined with supplemental 380 nm light (L2),<br />
were at organogenesis stages X, i. e. the<strong>ir</strong> fruits grew more intensively, and they had<br />
the greatest inflorescence. The f<strong>ir</strong>st inflorescence of tomato, which transplants were<br />
grown under the main LEDs treatment, was the similar height as above mentioned, but<br />
some plants still were at organogenesis stage VIII. Later, the after-effect of different<br />
illumination was not determined. All tomatoes were at organogenesis stages X–XI,<br />
which generally last for more than forty days (Полумордвинова, 1976). Supplemental<br />
380 nm light for transplant illumination accelerated fruit ripening. All plants were at<br />
organogenesis stage XII. Fruits also ripened on some plants, which transplants were<br />
grown under main LEDs treatment and under supplemental 520 nm light (L3). There<br />
were no matured fruits on tomatoes (organogenesis stage XI), which transplants were<br />
grown under SON-T Agro lamps and under LEDs combinations with supplemental<br />
595 nm (L4) and 622 nm (L5) light.<br />
Photosynthesis pigment content was significantly higher in the leaves of tomato<br />
transplants, which were grown under the main LEDs treatment and under combination<br />
with supplemental 380 nm light (L2) (Fig. 1). Such trend remained for two weeks<br />
growing period in greenhouse. Yellow LEDs, supplemental for the main combination<br />
(L4), had no negative effect on pigment contents in leaves of tomato transplants.<br />
Though total chlorophylls content in these tomatoes was significantly lower after<br />
two weeks growth in greenhouse. Differences in photosynthesis pigment contents in<br />
tomato leaves were insignificant after one and after two months of growth period in<br />
greenhouse. Ratio of chlorophyll a and b was significantly higher in leaves of tomato<br />
transplants, grown under the main LEDs treatment and under combination with<br />
supplemental 595 nm light (L4). After two weeks of growth period in greenhouse it<br />
was higher in tomatoes, which transplants were grown under LEDs combination with<br />
supplemental 595 nm and 622 nm (L5) light.<br />
120
Fig. 1. Changes in photosynthesis pigment content in tomato leaves after<br />
transplantation to the greenhouse. Measurements: 1 – during transplantation,<br />
2 – after two weeks, 3 – after four weeks, 4 – after eight weeks in the greenhouse.<br />
Significant differences from reference treatment are denoted by an asterisk (*)<br />
at p ≤ 0.05 (mean ± SE, n = 3).<br />
1 pav. Pomidorų fotosintezės pigmentų pokyčiai lapuose po persodinimo auginant<br />
šiltnamyje. Matavimai: 1 – persodinimo metu, 2 – po dviejų savaičių,<br />
3 – po keturių savaičių, 4 – po aštuonių savaičių. Reikšmingi sk<strong>ir</strong>tumai nuo kontrolinių<br />
augalų pažymėti žvaigždute (*) p ≤ 0.05 (vidurkis ± standartinė paklaida, n = 3).<br />
Early yield of tomato differed insignificantly. However, the yields of tomatoes,<br />
which transplants were grown under the main LEDs treatment and under combination<br />
with supplemental 380 nm light (L2), was slightly greater and more fruits were formed.<br />
Using SON-T Agro lamps, and yellow and orange LED light, supplemental for<br />
the main in LEDs treatment for tomato transplant illumination, the lower early yield<br />
and fruit number at that moment was determined. Total yield significantly decreased<br />
using supplemental 595 nm (L4) LEDs in the main LEDs treatment for transplant<br />
illumination.<br />
121
Fig. 2. Fruit number (a) and yield (b) per tomato plant. 1 – after two weeks,<br />
2 – total. Significant differences from reference treatment are denoted by an<br />
asterisk (*) at p ≤ 0.05 (mean ± SE, n = 6).<br />
2 pav. Pomidorų vaisių skaičius (a) <strong>ir</strong> derlius (b) iš augalo. 1 – po dviejų savaičių,<br />
2 – bendras. Reikšmingi sk<strong>ir</strong>tumai nuo kontrolinių augalų pažymėti žvaigždute (*)<br />
p ≤ 0.05 (vidurkis ± standartinė paklaida, n = 6).<br />
Discussion. Usually the tomato transplants are grown during autumn–winter<br />
period when natural day length is short and light intensities low. Many investigations<br />
show that supplemental illumination of various intensity and quality of light greatly<br />
enhanced plant growth and development. However, there was not much effect on<br />
subsequent plant growth after seedling transplanting or fruit production (Boivin et al.,<br />
1987; McCall, 1992; Tremblay, Gosselin, 1998). According to the literature data, the<br />
timing of the use of supplemental lighting is important. The use of supplemental lighting<br />
for tomato, the cultivation of tomato transplants in December and January showed<br />
benefits against usual lighting treatments, but, when plants were cultivated in March,<br />
lighting had no effect. As natural light conditions improves in spring, the influence of<br />
supplemental lighting was reduced (Boivin et al., 1987; Tremblay, Gosselin, 1998). For<br />
better investigation of after-effects of different lighting and for elimination of the other<br />
factor impact, experiments were carried out in phytotron chambers. It was established<br />
that different illumination conditions during tomato transplant growth had after-effect<br />
for the<strong>ir</strong> growth in greenhouse about four weeks. After seven weeks growth period in<br />
greenhouse, tomatoes, which transplants were grown under the main LEDs combined<br />
with supplemental orange light and under SON-T Agro lamps, still had formed less<br />
leaves and lower in height in comparison with other treatments.<br />
Different lighting provided during transplant cultivation influenced tomato development<br />
in greenhouse. During investigation, it was established that 380 nm UV light,<br />
supplemental for the four main LED components, stimulated tomato development. This<br />
effect remained till th<strong>ir</strong>d growth week in greenhouse. Such lighting slightly accelerated<br />
harvesting time and increased early and total yield. According to McCall (1992), greater<br />
early yield and marked value was maintained by increasing levels of supplementary<br />
light and remained throughout 16 week harvesting period. It was found no significant<br />
differences in fruit number, yield or mean fruit size in other investigations with supplemental<br />
lighting of various intensity and quality (Decoteau, Friend, 1991; Evans,<br />
McMahon, 2000). In our vegetative trials harvest period lasted for 8 weeks and yield<br />
was harvested from six clusters, because generally 4–5 inflorescences developed during<br />
122
tomato transplants growth under selected illumination conditions (Полумордвинова,<br />
1976) and only they could be influenced by different lighting.<br />
Different lighting influenced photosynthesis pigment contents in tomato transplant<br />
leaves. Leaves of tomato transplants grown under the main LEDs composition (L1) and<br />
under combination with supplemental 380 nm light (L2) had greatest pigments content<br />
in comparison to other treatments. Such trends remained for two weeks of growth in the<br />
greenhouse period. Photosynthesis pigments content was remarkably increased in the<br />
leaves of tomatoes, which transplants were grown under the main LEDs combination<br />
with supplemental 380 nm light. Higher content of photosynthesis pigments generally<br />
determines the more intensive photosynthesis process. Higher content of assimilates<br />
produced during this process could be transported to fruits at the stage of intensive<br />
growth (organogenesis stage X), thus determined a slightly greater early yield.<br />
Tomatoes, which transplants were illuminated with the main LEDs combined<br />
with supplemental 595 nm (L4) and 622 nm (L5) light, should be mentioned individually.<br />
Though the main LEDs combination with supplemental yellow light influenced<br />
tomato transplant development and photosynthesis pigments content similarly,<br />
as the main LEDs treatment and combination with supplemental 380 nm light, but<br />
the<strong>ir</strong> development slowed down during the growth period in the greenhouse. These<br />
tomatoes were not ripened yet after eight weeks of growth period in greenhouse. Total<br />
chlorophyll content in leaves of these tomatoes was significantly lower after two weeks<br />
of growth period in greenhouse in comparison to other treatments. The<strong>ir</strong> total yield<br />
was significantly lower. Possibly, yellow light in the main LEDs composition could<br />
disturb normal photosynthesis process, determine senescence and decreased productivity<br />
of plants. Glowacka and Piszcek (2003) also determined that the application of<br />
yellow light during transplant production considerably delayed the fruit yield. The<br />
main LEDs, combined with supplemental orange light provided for tomato transplant<br />
illumination, reduced height, number of leaves and photosynthesis pigment contents<br />
in leaves. The<strong>ir</strong> growth and development in the greenhouse was slower and the yield<br />
was similar to this of tomatoes, which transplants were grown under the main LEDs<br />
combined with supplemental 595 nm light. Data about orange light effect on tomato<br />
was not found, but it was noticed in literature that the plants under orange light grew<br />
very slowly (Raab, 2003).<br />
Conclusions. We conclude that significant effect of different LED illumination<br />
on growth and development of tomato hybrid ‘Raissa’ F 1<br />
transplants remained for<br />
about one month after tomato transplantation in greenhouses. After-effect on tomato<br />
photosynthesis pigment system in greenhouses continued for two weeks. Neither of<br />
LED combinations had significant effect on early tomato yield. Yellow light, supplemental<br />
for the main LEDs treatment, used for illumination during transplant growth<br />
period decreased total tomato yield.<br />
Acknowledgements. The work was supported by the Lithuanian State Science<br />
and Studies Foundation.<br />
Gauta 2009 03 06<br />
Parengta spausdinti 2009 03 16<br />
123
Literature<br />
1. Boivin C., Gosselin A., Trudel M. J. 1987. Effects of supplementary lighting<br />
on transplant growth and yield of greenhouse tomato. HortScience, 22(6):<br />
1 266–1 268.<br />
2. Brazaitytė A., Ulinskaitė R., Duchovskis P., Samuolienė G., Šikšnianienė J. B.,<br />
Jankauskienė J., Šabajevienė G., Baranauskis K., Stanienė G., Tamulaitis G.,<br />
Bliznikas Z., Žukauskas A. 2006. Optimisation of lighting spectrum for photosynthetic<br />
system and productivity of lettuce by using light-emitting diodes. Acta<br />
Horticulturae, 711: 183–188.<br />
3. Bula R. J., Morrow R. C., Tibbitts T. W., Barta D. J., Ignatius R. W., Martin T. S.<br />
1991. Light-emitting Diodes as a Radiation Source for Plants. HortScience,<br />
26(2): 203–205.<br />
4. Decoteau D. R., Friend H. H. 1991. Growth and subsequent yield of tomatoes<br />
following end-of-day light treatment of transplants. HortScience, 26:<br />
1 5<strong>28</strong>–1 530.<br />
5. Evans W. B., McMahon M. 2000. Light-filtering film reduces tomato seedling<br />
height without altering fruit quality and yield. HortScience, 35: 441–442.<br />
6. Glowacka B., Piszczek P. 2003. Yielding of tomato (Lycopersicon esculentum<br />
Mill.) cultivated in glasshouse from transplants and cuttings exposed to light of<br />
varied colour. Vegetable Crops Research Bulletin, 59: 61–73.<br />
7. Heuvelink E., Bakker M. J., Hogendonk L., Janse J., Kaarsemeker R.,<br />
Maaswinkel R. 2006. Horticultural lighting in the Netherlands: new developments.<br />
Acta Horticulturae, 711: 25–33.<br />
8. Jao R. C., Fang W. 2004. Growth of potato plantlets in vitro id different<br />
when provided concurrent versus alternating blue and red light photoperiods.<br />
HortScience, 39(2): 380–382.<br />
9. Kaneko-Ohashi K., Fujiwara K., Kimura Y., Matsuda R., Kurata K. 2004.<br />
Effects of red and blue LEDs low light <strong>ir</strong>radiation during low temperature storage<br />
on growth, ribulose-1,5-bisphosphate carboxylase/oxygenase content,<br />
chlorophyll content and carbohydrate content of grafted tomato plug seedlings.<br />
Env<strong>ir</strong>onmental Control in Biology, 42(1): 65–73.<br />
10. Kim H. H., Goins G. D., Wheeler R. M., Sager J. C. 2004. Stomatal conductance<br />
of lettuce grown under or exposed to different light qualities. Annals of Botany,<br />
94: 691–697.<br />
11. Kim H. H., Wheeler, R. M., Sager J. C., Goins, G. D., Norikane J. H. 2006.<br />
Evaluation of lettuce growth using supplemental green light with red and blue<br />
light-emitting diodes in a controlled env<strong>ir</strong>onment – a review of research at<br />
Kennedy Space Center. Acta Horticulturae, 711: 111–119.<br />
12. Lian M. L., Murthy H. N., Paek K. Y. 2002. Effects of light emitting diodes<br />
(LEDs) on the in vitro induction and growth of bulblets of Lilium oriental hybrid<br />
‘Pesaro’. Scientia Horticulturae, 94: 365–370.<br />
13. Massa G. D., Kim H.-H., Wheeler R. M., Mitchell C. A. 2008. Plant productivity<br />
in response to LED lighting. HortScience, 43(7): 1 951–1 956.<br />
124
14. Matsuda R., Ohashi-Kaneko K., Fujiwara K., Goto E., Kurata K. 2004.<br />
Photosynthetic characteristics of rice leaves grown under red light with or<br />
without supplemental blue light. Plant Cell Physiology, 45(12): 1 870–1 874.<br />
15. McCall D. 1992. Effect of supplementary light on tomato transplant growth, and<br />
the after-effects on yield. Scientia Horticulturae, 51(1–2): 65–70.<br />
16. McCall D. 1996. Growth and floral initiation in young tomato plants – effects of<br />
temperature, <strong>ir</strong>radiance and salinity. Ph. D. Thesis.<br />
17. Menard C., Dorais M., Hovi T., Gosselin A. 2006. Developmental and physiological<br />
responses of tomato and cucumber to additional blue light. Acta<br />
Horticulturae, 711: 291–296.<br />
18. Morrow R. C. 2008. LED lighting in horticulture. HortScience, 43(7):<br />
1 947–1 950.<br />
19. Raab A. S. (2003). Plants under the rainbow. www.edu./CSSF/History/2003/<br />
Projects/J1621.pdf (2007 11 23).<br />
20. Schuerger A. C., Brown C. S., Stryjewski E. C. 1997. Anatomical features of<br />
pepper plants (Capsicuum annuum L.) grown under red light-emitting diodes<br />
supplemented with blue or far-red light. Annals of Botany, 79: 273–<strong>28</strong>2.<br />
21. Spaargaren Ir. J. J. 2001. Supplemental lighting for greenhouse crop. Hortilux<br />
Schreder B. V. and P. L. Light System, inc., Netherlands.<br />
22. Tamulaitis G., Duchovskis P., Bliznikas Z., Breivė K., Ulinskaitė R.,<br />
Brazaitytė A., Novičkovas A. , Žukauskas A. 2005. High-power light-emitting<br />
diode based facility for plant cultivation. Journal of Physics D: Applied Physics,<br />
38: 3 182–3 187.<br />
23. Topchiy N. M., Sytnik S. K., Syvash O. O., Zolotareva O. K. 2005. The effect<br />
of additional red <strong>ir</strong>radiation on the photosynthetic apparatus of Pisum sativum.<br />
Photosynthetica, 43(3): 451–456.<br />
24. Tremblay N., Gosselin A. 1998. Effect of carbon dioxide enrichment and light.<br />
HortTechnology, 8(4): 524–5<strong>28</strong>.<br />
25. Wettstein D. 1957. Chlorophyll Letale und der submikroskopishe Formweschsel<br />
der Plastiden. Experimental cell research, 12: 427.<br />
26. Yanagi T., Yachi T., Okuda N., Okamoto K. 2006. Light quality of continuous<br />
illuminating at night to induce floral initiation of Fragaria chiloensis L. CHI-<br />
24-1. Scientia Horticulturae, 109: 309–314.<br />
27. Yorio N. C., Goins G. D., Kagie H. R., Wheeler R. M., Sager J. C. 2001.<br />
Improving spinach, radish, and lettuce growth under red light-emitting diodes<br />
(LEDs) with blue light supplementation. HortScience, 36: 380–383.<br />
<strong>28</strong>. Куперман Ф. М., Ржанова Е. И., Мурашев В. В. и др. 1982. Биология<br />
развития культурных растений. Высшая школа, Москва.<br />
29. Полумордвинова И. В. 1976. Органогенез томатов. Бюлетень ВИР, 64:<br />
23–<strong>28</strong>.<br />
125
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. MOKSLO DARBAI. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Pomidorų augimas <strong>ir</strong> derėjimas šiltnamyje po kietakūnio apšvietimo<br />
poveikio daigams<br />
A. Brazaitytė, P. Duchovskis, A. Urbonavičiūtė, G. Samuolienė,<br />
J. Jankauskienė, V. Kazėnas, A. Kasiulevičiūtė-Bonakėrė,<br />
Z. Bliznikas, A. Novičkovas, K. Breivė, A. Žukauskas<br />
Santrauka<br />
Tyrimų tikslas – išt<strong>ir</strong>ti pomidorų augimą, vystymąsi <strong>ir</strong> derėjimą šiltnamyje po to, kai daigai<br />
buvo auginami švitinant puslaidininkinėmis lempomis su sk<strong>ir</strong>tingų spektrinių komponenčių deriniais.<br />
Pomidorų daigai auginti fitotrono kamerose. Tyrimams naudotas kietakūnio apšvietimo<br />
modulis, sudarytas iš penkių puslaidininkinių lempų su sk<strong>ir</strong>tingais šviestukų deriniais. Kaip<br />
pagrindiniai, visose lempose buvo naudoti 447, 638, 669 <strong>ir</strong> 731 nm šviestukai. Atitinkamose<br />
lempose buvo naudoti tokie papildomi šviestukai: L1 – be papildomų šviestukų, L2 – 380 nm,<br />
L3 – 520 nm, L4 – 595 nm, L5 – 622 nm. Po sk<strong>ir</strong>tingomis lempomis išauginti pomidorų daigai<br />
buvo toliau auginti šiltnamyje. Tyrimų rezultatai parodė, kad didelis sk<strong>ir</strong>tingo daigų apšvietimo<br />
poveikis pomidorų augimui <strong>ir</strong> vystymuisi išliko p<strong>ir</strong>mąjį auginimo šiltnamiuose mėnesį. Šis<br />
poveikis fotosintezės pigmentų sistemai truko dvi savaites. Labai didelės įtakos ankstyvam<br />
pomidorų derliui nenustatyta. Papildoma geltona šviesa, naudota daigams apšviesti, mažino<br />
bendrą pomidorų derlių.<br />
Reikšminiai žodžiai: augimas, derlius, fotosintezės pigmentai, kietakūnis apšvietimas,<br />
spektras, pomidorai.<br />
126
LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽININKYSTĖS INSTITUTO IR<br />
LIETUVOS ŽEMĖS ŪKIO UNIVERSITETO MOKSLO DARBAI.<br />
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Saldžiosios paprikos veislės ‘Alanta’ biologinių-ūkinių<br />
savybių įvertinimas<br />
Nijolė Maročkienė, Rasa Karklelienė, Česlovas Bobinas<br />
Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institutas, Kauno g. 30, LT-54333, Babtai,<br />
Kauno r., el. paštas n.marockiene@lsdi.lt<br />
Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institute 2000–2008 m. buvo vykdyta saldžiosios<br />
paprikos geltonais vaisiais (Capsicum annuum L. subsp. microcarpum var. grossum (L.) Sendt.)<br />
selekcija. 2006–2008 m. stabilizuota vienguba polietileno plėvele dengtuose pavasariniuose<br />
šiltnamiuose t<strong>ir</strong>ta nauja saldžiosios paprikos veislė ‘Alanta’. Biologiniai <strong>ir</strong> ūkiniai rodikliai<br />
lyginti su lietuviška veisle ‘Reda’ <strong>ir</strong> standartine veisle ‘Gourmet’. Įvertinti augalų fenologiniai<br />
stebėjimai, augalų augumas, morfologiniai rodikliai, vaisių derlius <strong>ir</strong> kokybė. Nustatyta, kad<br />
veislės ‘Alanta’ augalai būna vidutiniškai 77 cm aukščio, formuoja 2–3 pagrindines šakas.<br />
Vaisiai nupjauto cilindro formos, sultingi, švelnaus skonio, augantys – žali, sunokę – oranžiniai,<br />
vidutiniškai 10 cm ilgio, 8,1 cm skersmens. Vidutinė prekinio vaisiaus masė – 226 g,<br />
minkštimo skersmuo – 8 mm. Augalai buvo auginti eilėmis 70 cm atstumu, tarp augalų –<br />
40 cm atstumas. Augalų tankumas – 3,6 vnt. m -2 . Vidutinis suminis derlius – 7,88 kg m -2 ,<br />
sunokusių – 5,76 kg m -2 . P<strong>ir</strong>mieji vaisiai pradėjo nokti nuo sudygimo praėjus vidutiniškai 108<br />
dienoms. Derėjimo trukmė – 58–67 dienos.<br />
Pagal biologinių <strong>ir</strong> ūkinių savybių visumą ‘Alanta’ prisk<strong>ir</strong>iama vidutinio ankstyvumo<br />
saldžiųjų paprikų veislių grupei. Rekomenduojama auginti uždarame grunte.<br />
Reikšminiai žodžiai: derlius, biocheminė sudėtis, kokybė, saldžioji paprika, selekcija,<br />
vaisiai, veislė.<br />
Įvadas. Paprikos (Capsicum L.) gentyje yra 35 rūšys, paplitusios Pietų <strong>ir</strong> Vidurio<br />
Amerikoje. Lietuvoje auginama viena rūšis. Genties tipas – Capsicum annuum L.; jam<br />
priklauso saldžiosios paprikos <strong>ir</strong> jalapeno pip<strong>ir</strong>ai (Somos, 1984; Аутко, 2003).<br />
Saldžioji paprika Europoje pradėta auginti 1494 m. (Воронина <strong>ir</strong> kt., 1989).<br />
Pastaruoju metu įva<strong>ir</strong>iose šalyse sukurta daug saldžiosios paprikos veislių <strong>ir</strong> hibridų.<br />
Keičiantis rinkai Lietuvoje vis plečiasi paprikų veislių pasiūla. Parinkti veisles <strong>ir</strong> hibridus,<br />
tinkamus auginti šiltnamiuose, po priedangomis <strong>ir</strong> lauke, neįvertinus jų svarbių<br />
biologinių <strong>ir</strong> ūkinių savybių komplekso, yra sudėtinga (Maročkienė, 2006). Į 2008<br />
m. nacionalinį augalų veislių sąrašą Lietuvoje įrašyta ‘Reda’ (Lietuva) <strong>ir</strong> hibridinė<br />
saldžiųjų paprikų veislė ‘Roxy’ (Olandija).<br />
Saldžioji paprika pagal vitaminų <strong>ir</strong> mineralinių medžiagų kiekį yra viena vertingiausių<br />
daržovių. Daugiausia saldžiųjų paprikų auginama Olandijoje. Čia labiausiai<br />
išvystyta <strong>ir</strong> šių daržovių selekcija (Дымниш, 1996 ). 1992 m. Lietuvos sodininkystės<br />
127
<strong>ir</strong> daržininkystės institute pradėta saldžiosios paprikos selekcija, siekiant sukurti derlingesnes<br />
<strong>ir</strong> ankstyvesnes veisles. 2000 m. buvo sukurta p<strong>ir</strong>moji lietuviška saldžiosios<br />
paprikos veislė raudonais vaisiais ‘Reda’, tinkama auginti nešildomuose šiltnamiuose<br />
<strong>ir</strong> po priedangomis (Maročkienė, 2002). 2008 m. sukurta saldžiosios paprikos veislė<br />
geltonais vaisiais ‘Alanta’, tinkama auginti uždarame grunte (Maročkienė, 2009 ).<br />
Darbo tikslas – išt<strong>ir</strong>ti <strong>ir</strong> įvertinti saldžiosios paprikos veislės ‘Alanta’ biologines<br />
<strong>ir</strong> ūkines savybes.<br />
Tyrimo objektas, metodai <strong>ir</strong> sąlygos. 2000–2002 m. Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong><br />
daržininkystės institute sukryžminus saldžiosios paprikos veislę ‘Gourmet’ (Lenkija)<br />
su nežinoma ispaniška veisle (Nr. 1-97) buvo sukurtos keturios saldžiosios paprikos<br />
linijos. 2003–2005 m. gautos linijos t<strong>ir</strong>tos pagal daugelį vertingų požymių: žydėjimo<br />
ankstyvumą, sunokimo ankstyvumą, derėjimo intensyvumą, augalų <strong>ir</strong> vaisių morfologines<br />
savybes, derlingumą, ligotumą. 2006–2008 m. vienguba stabilizuota polietileno<br />
plėvele dengtuose pavasariniuose šiltnamiuose atlikti saldžiosios paprikos selekcinio<br />
numerio 027 (‘Alanta’) konkursiniai veislių tyrimai. Tyrimų metu biologiniai <strong>ir</strong> ūkiniai<br />
saldžiosios paprikos ‘Alanta’ rodikliai buvo lyginti su lietuviška veisle ‘Reda’ <strong>ir</strong><br />
standartine veisle ‘Gourmet’. 2008 m. pagal konkursinių bandymų rezultatus atrinktas<br />
selekcinis numeris 027 buvo pavadintas ‘Alanta’.<br />
Saldžiosios paprikos veislės ‘Alanta’ konkursiniai tyrimai atlikti humusingoje,<br />
purioje d<strong>ir</strong>voje. D<strong>ir</strong>vožemio pH KCL<br />
6,2–6,5. Auginta pagal LSDI priimtą saldžiųjų<br />
paprikų auginimo technologiją. Saldžiųjų paprikų veislės ‘Alanta’ rodikliai lyginti su<br />
veislių ‘Reda’ <strong>ir</strong> ‘Gourmet’. Kaip kontrolinis variantas pas<strong>ir</strong>inkta veislė ‘Reda’.<br />
Kiekvienais tyrimų metais saldžiosios paprikos buvo pasėtos kovo antrąjį dešimtadienį.<br />
Daigai pikuoti į 12 cm skersmens polimerinius puodelius su durpių mišiniu<br />
balandžio antrąjį dešimtadienį. Auginti 47–52 dienas. Daigai sodinti eilėmis, 70 cm<br />
atstumais tarp eilių <strong>ir</strong> 40 cm atstumais tarp augalų eilėse gegužės antrąjį <strong>ir</strong> trečiąjį dešimtadienius.<br />
Augalo maitinamasis plotas – <strong>28</strong>0 cm 2 . Tankumas – 3,6 vnt. m -2 . Tyrimų<br />
variantai kartoti tris kartus. Pakartojime sodinta po 18 augalų. Laukeliai išdėstyti<br />
rendomizuotai. Apskaitomasis laukelis – 3,92 m 2 , bendras – 5,04 m 2 ploto. Augalai<br />
neformuoti. Vaisių derlius pradėtas imti rugpjūčio 1–4 dieną.<br />
Tyrimų metu stebėti fenologiniai reiškiniai <strong>ir</strong> įvertinti augimo tarpsniai (žydėjimo<br />
pradžia, vaisių nokimo pradžia, derėjimo <strong>ir</strong> vegetacijos trukmė) dienomis. Atliktas<br />
augalų <strong>ir</strong> vaisių morfologinis įvertinimas: išmatuotas augalų aukštis <strong>ir</strong> plotis (cm),<br />
vaisių ilgis <strong>ir</strong> skersmuo (cm), minkštimo skersmuo (mm), apskaičiuotas vaisiaus<br />
formos indeksas. Atlikta vaisių derliaus apskaita. Kartą per savaitę derlius buvo<br />
svertas, vaisiai skaičiuojami. Atsk<strong>ir</strong>ai sverti <strong>ir</strong> skaičiuoti prekiniai (sunokę <strong>ir</strong> žali) <strong>ir</strong><br />
neprekiniai (ligoti <strong>ir</strong> maži) vaisiai. Apskaičiuotas bendras <strong>ir</strong> prekinis derlius (kg m -2 ),<br />
sunokusių vaisių išeiga (%). Gauti rezultatai lyginti su kontroline lietuviška veisle<br />
‘Reda’ <strong>ir</strong> tėvine veisle ‘Gourmet’. Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institute<br />
pomologų komisija įvertino vaisių kokybę (patrauklumą, skonį, sultingumą, bendrą<br />
kokybę) balais. Saldžiųjų paprikų vaisių cheminės analizės (cukrūs, t<strong>ir</strong>pios sausosios<br />
medžiagos, sausosios medžiagos, askorbo rūgštis, karotinas, nitratai) atliktos Lietuvos<br />
sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės instituto Biochemijos <strong>ir</strong> technologijos laboratorijoje<br />
pagal naudojamas metodikas.<br />
Nešildomuose pavasariniuose šiltnamiuose mikroklimatą lemia lauko meteorologinės<br />
sąlygos (Staugaitis, 1998). Tyrimo metu lauko oro temperatūra buvo sk<strong>ir</strong>tinga.<br />
1<strong>28</strong>
2006 metais augalų vegetacijos laikotarpiu vidutinė oro temperatūra buvo 1,3 °C<br />
aukštesnė už vidutinę daugiametę. Vaisiams nokti sąlygos buvo geros. 2007 m. augalų<br />
vegetacijos mėnesiais vyravo kiek vėsesni orai. Vidutinė oro temperatūra buvo<br />
0,8 °C žemesnė už daugiametį vidurkį. Ypač buvo vėsūs liepos <strong>ir</strong> rugsėjo mėnesiai.<br />
Liepos mėnesį oro temperatūra buvo 2,1 °C, o rugsėjo mėnesį – 1,6 °C žemesnė negu<br />
daugiametė vidutinė. 2008 m. oro temperatūra augalų vegetacijos mėnesiais buvo<br />
žemesnė, negu rodo daugiamečiai vidutiniai rodikliai. Vidutinė oro temperatūra buvo<br />
1,5 °C žemesnė už vidutinę daugiametę (1 lentelė). 2007–2008 m. augalams augti <strong>ir</strong><br />
vaisiams nokti sąlygos buvo vidutinės.<br />
1 lentelė. Meteorologinės sąlygos vegetacijos metu<br />
Table 1. Meteorological conditions during vegetation<br />
Kauno meteorologijos stoties 2006–2008 m. duomenys<br />
Data of Kaunas meteorological station, 2006–2008<br />
Mėnesiai<br />
Metai<br />
Vidurkis<br />
Months<br />
Year<br />
Average<br />
05 06 07 08 09 10<br />
Oro temperatūra<br />
A<strong>ir</strong> temperature, °C<br />
1924–2000 12,3 15,9 17,3 16,9 12,2 7,1 13,6<br />
2006 11,9 16,3 19,3 17,5 14,5 9,7 14,9<br />
2007 11,2 15,1 15,2 16,6 10,6 7,8 12,8<br />
2008 10,6 14,1 15,5 15,7 9,6 6,4 12,1<br />
Tyrimų duomenys įvertinti dispersinės analizės metodais, naudojant „Anova“<br />
statistinę programą (Tarakanovas, Raudonius, 2003).<br />
Rezultatai. Vidutiniais trejų metų duomenimis, saldžiosios paprikos ‘Alanta’ augalai<br />
pradėjo žydėti 2 dienomis vėliau nei ‘Redos’ <strong>ir</strong> 3 dienomis vėliau nei ‘Gourmet’<br />
(2 lentelė).<br />
2 lentelė. Saldžiųjų paprikų augimo tarpsniai, 2006–2008 m. vidurkiai<br />
Table 2. Growth periods of sweet pepper (averages of 2006–2008)<br />
Augimo tarpsniai, d.<br />
Growth periods, days<br />
Sėja sudygimas<br />
Sowing-germination<br />
Sudygimas žydėjimo pradžia<br />
Germination-beginning of flowering<br />
Sudygimas vaisių nokimo pradžia<br />
Germination-beginning of fruit ripening<br />
Derėjimo trukmė<br />
Duration of yielding<br />
Vegetacijos trukmė<br />
Duration of vegetation<br />
Veislės<br />
R<br />
Cultivars<br />
05<br />
LSD<br />
‘Reda’ ‘Alanta’ ‘Gourmet’<br />
05<br />
12 14 13 1,825<br />
62 64 61 4,162<br />
107 108 106 2,544<br />
63 64 64 0,956<br />
188 187 187 1,927<br />
129
P<strong>ir</strong>mieji vaisiai pradėjo nokti vidutiniškai liepos 17 dieną. Anksčiausiai sunoko<br />
‘Gourmet’, vėliausiai – ‘Alantos’ vaisiai. Visų veislių derėjimo trukmė buvo<br />
63–64 dienos. Paskutinis vaisių derlius imtas vidutiniškai spalio 5 dieną. Vegetacijos<br />
trukmė – 187–188 dienos.<br />
Įvertinus saldžiųjų paprikų augalų augumą nustatyta, kad veislės ‘Alanta’ augalai<br />
augo sparčiausiai <strong>ir</strong> buvo aukščiausi (3 lentelė). Šios veislės augalų aukštis (76,8 cm) <strong>ir</strong><br />
vaisiaus masė (226 g) iš esmės skyrėsi nuo kitų veislių. Vaisių kiekiu iš augalo išsiskyrė<br />
veislė ‘Reda’ (11 vnt.). ‘Alanta’ išaugino vidutiniškai 10 vaisių. Vidutinė ‘Alantos’<br />
vaisiaus masė buvo 44 g didesnė nei ‘Redos’ <strong>ir</strong> 59 g nei ‘Gourmet’.<br />
3 lentelė. Saldžiųjų paprikų augumo rodikliai, 2006–2008 m. vidurkiai<br />
Table 3. Indices of sweet pepper growth vigour (averages of 2006–2008)<br />
Veislės<br />
Augalo<br />
Plant<br />
Vaisių<br />
Fruit<br />
Cultivars aukštis skersmuo kiekis iš augalo, vnt. vidutinė masė<br />
height, cm diameter, cm number from plant (unt.) average mass, g<br />
‘Reda’ 69,6 66,6 11 192<br />
‘Alanta’ 76,8 68,3 10 226<br />
‘Gourmet’ 66,6 63,7 9 167<br />
Vidurkis<br />
71,0 66,2 10 195<br />
Average<br />
R 05<br />
/ LSD 05<br />
1,578 1,962 3,98 19,226<br />
2006–2008 m. duomenimis, vidutinis vaisiaus ilgis kito nuo 9,7 cm (‘Gourmet’)<br />
iki 11,5 cm (‘Reda’) (4 lentelė). Didžiausiu skersmeniu (8,1 cm) pasižymėjo veislės<br />
‘Alanta’ vaisiai. Didžiausiu minkštimo storiu (8 mm) išsiskyrė ‘Alantos’ paprikos.<br />
Kontrolinės veislės ‘Reda’ vaisiai buvo ilgiausi (indeksas – 1,7), ‘Alantos’ – trumpiausi<br />
<strong>ir</strong> storiausi (indeksas – 1,3). Saldžiosios paprikos ‘Alanta’ veislės augalai savidulkiai,<br />
formuoja 2–3 pagrindines šakas. Stiebas status, šakotas. Lapai kotuoti, pailgai kiaušiniški,<br />
v<strong>ir</strong>šūnėje smailėjantys. Vaisiai nupjauto cilindro formos, lygūs, nokstantys – žali,<br />
sunokę – oranžiniai, stambūs, švelnaus skonio, sultingi, su keturiomis kameromis.<br />
4 lentelė. Saldžiųjų paprikų vaisių morfologinių požymių įvertinimas, 2006–<br />
2008 m. vidurkiai<br />
Table 4. Morphological indices fruit of sweet pepper (averages of 2006–2008)<br />
Veislės<br />
Cultivars<br />
Ilgis<br />
Length, cm<br />
Skersmuo<br />
Diameter, cm<br />
Minkštimo storis<br />
Thickness of flesh, mm<br />
Indeksas<br />
Index<br />
‘Reda’ 11,5 6,9 7 1,7<br />
‘Alanta’ 10,0 8,1 8 1,3<br />
‘Gourmet’ 9,7 7,1 7 1,4<br />
Vidurkis<br />
10,4 7,4 7,3 1,5<br />
Average<br />
R 05<br />
/LSD 05<br />
1,578 1,962 3,98<br />
2006–2008 m. vidutinis suminis ‘Alantos’, ‘Redos’ <strong>ir</strong> ‘Gourmet’ derlius buvo<br />
nuo 5,61 kg m -2 (‘Gourmet’) iki 8,47 kg m -2 (‘Alanta’) (1 pav). Maistui tinkami <strong>ir</strong> žali
saldžiosios paprikos vaisiai (Воронина <strong>ir</strong> kt., 1989). Prekinį derlių sudaro sunokę,<br />
nokstantys <strong>ir</strong> žali vaisiai. T<strong>ir</strong>tų saldžiųjų paprikų grupėje vidutiniškai daugiausiai<br />
prekinių vaisių išaugino ‘Alanta’ (7,8 kg m -2 ), mažiausiai – ‘Gourmet’ (4,97 kg m -2 ).<br />
‘Alantos’ <strong>ir</strong> ‘Redos’ vaisių vidutinė prekinio derliaus išeiga buvo vienoda – 92,8 %.<br />
Veislės ‘Reda’ augalai išaugino mažiausiai neprekinių vaisių (0,49 kg m -2 ).<br />
1 pav. Saldžiųjų paprikų derliaus palyginimas, kg m -2<br />
Fig. 1. Comparison of sweet pepper yield (kg m -2 )<br />
T<strong>ir</strong>tų veislių vidutinis sunokusių vaisių kiekis (vnt. m -2 ) atsk<strong>ir</strong>ais tyrimų metais<br />
buvo sk<strong>ir</strong>tingas (2 pav.). 2008 m. ‘Redos’ (31 vnt. m -2 ), o 2007 m. ‘Alantos’ (<strong>28</strong> vnt. m -2 )<br />
sunokusių vaisių kiekis buvo didžiausias.<br />
2 pav. Saldžiųjų paprikų sunokusių vaisių kiekio palyginimas, vnt. m -2<br />
Fig. 2. Comparison of sweet pepper ripe fruit amount (unt. m -2 )<br />
131
Kiekvienais tyrimų metais vidutiniškai didžiausią sunokusių vaisių derlių davė<br />
‘Alanta’ (3 pav.).<br />
3 pav. Saldžiųjų paprikų sunokusių vaisių derliaus palyginimas, kg m -2<br />
Fig. 3. Comparison of sweet pepper ripe fruit yield (unt. m -2 )<br />
2008 m. Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės instituto pomologų komisija<br />
įvertino bendrą saldžiosios paprikos vaisių kokybę balais (5 balai – labai gerai). Veislės<br />
‘Alanta’ vaisiai patrauklumu prilygo kontrolinės veislės ‘Reda’ vaisiams. Jų skonis<br />
(4,6 balo) <strong>ir</strong> sultingumas (4,7 balo) buvo geriausi. Bendrai geriausiai buvo įvertinti<br />
veislės ‘Alanta’ vaisiai (4,7 balo) (5 lentelė).<br />
5 lentelė. Saldžiųjų paprikų vaisių kokybės rodikliai, balais<br />
Table 5. Quality indices of sweet pepper fruits, scores<br />
132<br />
Babtai, 2008 m.<br />
Veislė<br />
Cultivar<br />
Patrauklumas<br />
Appearance<br />
Minkštimo sultingumas<br />
Juiciness of flesh<br />
Skonis<br />
Taste<br />
Bendras įvertinimas<br />
Total estimation<br />
‘Reda’ 4,7 4,5 4,5 4,6<br />
‘Alanta’ 4,8 4,7 4,6 4,7<br />
‘Gourmet’ 4,5 4,6 4,5 4,6<br />
Vidurkis<br />
Average<br />
4.7 4.6 4.6 4.6<br />
Saldžiųjų paprikų biocheminę sudėtį lemia veislė, vaisių spalva <strong>ir</strong> auginimo<br />
sąlygos. Bendru cukraus kiekiu labiausiai išsiskyrė ‘Alantos’ paprikos (7,2 %) (6 lentelė).<br />
Askorbo rūgšties kiekis sk<strong>ir</strong>tingų veislių vaisiuose kito vidutiniškai nuo 121,0<br />
(‘Gourmet’) iki 146,0, mg 100 g -1 (‘Alanta’). Daugiausia nitratų sukaupė ‘Alantos’<br />
43 mg kg -1 , o mažiausiai – ‘Redos’ <strong>ir</strong> ‘Gourmet’ vaisiai (37,4 mg kg -1 ). Sausųjų
medžiagų kiekiu išsiskyrė ‘Alantos’ (8,9 %), o t<strong>ir</strong>piųjų medžiagų – ‘Redos’ vaisiai.<br />
2006–2007 m. įvertinus vidutinę biocheminę sudėtį, tarp saldžiosios paprikos veislių<br />
patikimų sk<strong>ir</strong>tumų nebuvo.<br />
6 lentelė. Saldžiosios paprikos vaisių biocheminė sudėtis, 2006–2007 m. vidurkiai<br />
Table 6. Biochemical composition of sweet pepper fruits (averages of 2006–2007)<br />
Cukrūs<br />
T<strong>ir</strong>pios Askorbo<br />
Sausosios<br />
Sugar, % sausosios rūgštis Karotinas medžiagos<br />
Nitrates,<br />
Nitratai<br />
Veislės<br />
invertuotas<br />
Dry soluble acid, mg 100 g -1 Dry mat-<br />
mg kg<br />
medžiagos Ascorbic Carotene,<br />
Cultivars sacharozė bendras<br />
saccharose total<br />
-1<br />
inverted<br />
solids, % mg 100 g -1 ter, %<br />
‘Reda’ 5,87 1,19 7,06 8,4 121,0 16,3 8,8 37,4<br />
‘Alanta’ 5,47 1,73 7,20 8,2 146,0 16,8 8,9 43,0<br />
‘Gourmet’ 5,33 1,72 7,05 8,3 145,0 16,2 8,5 37,4<br />
Vidurkis 5,56 1,55 7,10 8,3 137,3 16,4 8,7 39,3<br />
Average<br />
R 05<br />
/LSD 05<br />
0,498 0,436 0,875 0,379 7,812 0,497 0,625 1,314<br />
Aptarimas. Saldžioji paprika ‘Alanta’ prisk<strong>ir</strong>iama Capsicum annuum L. rūšiai,<br />
subsp. microcarpum porūšiui, var. grossum (L.) Sendt. atmainai (Фадеева <strong>ir</strong> kt., 1990).<br />
Saldžiųjų paprikų vaisių nokimo pradžią <strong>ir</strong> trukmę labiausiai lemia temperatūros kaita<br />
(Пивоваров, 1997). Pastaruoju metu sukurta daug veislių <strong>ir</strong> hibridų su sk<strong>ir</strong>tingos<br />
formos, spalvos <strong>ir</strong> skonio vaisiais, tinkamais auginti įva<strong>ir</strong>aus tipo šiltnamiuose <strong>ir</strong> lauke.<br />
Tačiau ne visos veislės <strong>ir</strong> hibridai tinka auginti Lietuvos agroklimato sąlygomis.<br />
Tam reikalingos kuo ankstyvesnės veislės <strong>ir</strong> išsamūs tyrimai. Fenologiniai stebėjimai<br />
parodė, kad saldžiosios paprikos vaisių nokimo pradžią <strong>ir</strong> trukmę labiausiai lemia oro<br />
temperatūros kaita. Augalai vegetaciją baigia iki p<strong>ir</strong>mųjų šalnų.<br />
Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institute atlikti tyrimai parodė, kad<br />
per trejus derėjimo metus didžiausią vaisių derlių išaugino veislės ‘Alanta’ augalai.<br />
Saldžiųjų paprikų biocheminę sudėtį lemia veislė, vaisių spalva <strong>ir</strong> auginimo sąlygos.<br />
Šios daržovės vertinamos kaip vitaminų, karotino (A provitamino), mineralinių medžiagų,<br />
ypač kalio, šaltinis (Dobržanska, 1997; Somos, 1984). Veislės ‘Alanta’ vaisių<br />
kokybė (patrauklumas, skonis, sultingumas, bendra kokybė) įvertinta geriausiai.<br />
Išvados. 1. Iš t<strong>ir</strong>tų saldžiosios paprikos veislių didžiausią vaisių derlių išaugino<br />
‘Alanta’ (vidutinis prekinis derlius – 7,31 kg m-²), mažiausią – ‘Gourmet’<br />
(4,97 kg m -2 ).<br />
2. Stambiausi buvo veislės ‘Alanta’ (226 g) vaisiai.<br />
3. Saldžiosios paprikos veislė ‘Alanta’ išsiskyrė vaisių išoriniu patrauklumu,<br />
sultingumu <strong>ir</strong> skoniu.<br />
4. Daugiausia askorbo rūgšties <strong>ir</strong> karotino sukaupė ‘Alantos’ vaisiai.<br />
5. Įvertinus t<strong>ir</strong>tų požymių visumą, nustatyta, kad ‘Alanta’ gali būti prisk<strong>ir</strong>iama<br />
saldžiųjų paprikų vidutinio ankstyvumo veislių grupei <strong>ir</strong> tinkama auginti uždarame<br />
grunte.<br />
133<br />
Gauta 2009 03 06<br />
Parengta spausdinti 2009 03 24
Literatūra<br />
1. Dobržanska J. 1997. Papryka pod szktem i folią. Warszawa: 34–45.<br />
2. Maročkienė N. 2009 m. ‘Alanta’ – nauja saldžiosios paprikos veislė. Sodininkystės<br />
<strong>ir</strong> daržininkystės mokslo tyrimai, 22: 108–112.<br />
3. Maročkienė N. 2006. Saldžiosios paprikos produktyvumas nešildomuose pavasariniuose<br />
šiltnamiuose. Sodininkystė <strong>ir</strong> daržininkystė, 25(1): 177–185.<br />
4. Maročkienė N. 2002. Saldžiosios paprikos veislė ‘Reda’. Sodininkystė <strong>ir</strong> daržininkystė,<br />
21(1): 46–52.<br />
5. Somos A. 1984. The Paprika. Akademija Kadio, Budapest.<br />
6. Staugaitis G. 1998. Saldžiosios paprikos auginimas šiltnamiuose. Sodininkystė<br />
<strong>ir</strong> daržininkystė, 17(1): 96–109.<br />
7. Tarakanovas P., Raudonius S. 2003. Agronominių tyrimų statistinė analizė,<br />
taikant kompiuterinę programą ANOVA, STAT, SPLIT – PLOT iš paketo<br />
IRRISTAT. Akademija, Kėdainių r.<br />
8. Аутко А. 2003. Тепличное овощеводство. Минск.<br />
9. Воронина М. В., Штрейс Р. И., Селиванова О. К. 1989. Перец сладкий в<br />
защищённом грунте. Москва.<br />
10. Дымниш О. В. 1996. Отечественные сорта и гибриды перца сладкого,<br />
рекомендуемые для защитного грунта. Гавриш, 5: 8–10.<br />
11. Фадеева Г. С., Буренина В. И. 1990. Генетика культурных растений.<br />
Ленинград<br />
12. Пивоваров В. Б., Мамедов М. И., Бочарникова Р. И. 1997. Пасленовые<br />
культуры в нечерноземной зоне России (томат, перец). Москва 214–225.<br />
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. SCIENTIFIC ARTICLES. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Evaluation of biological-economical properties of sweet pepper<br />
cultivar ‘Alanta’<br />
N. Maročkienė, R. Karklelienė, Č. Bobinas<br />
Summary<br />
There was carried out the selection of sweet pepper with yellow fruits (Capsicum annuum<br />
L. subsp. microcarpum var. grossum (L.) Sendt.) at the Lithuanian Institute of Horticulture<br />
in 2000–2008. New sweet pepper cultivar ‘Alanta’ investigated in spring greenhouses covered<br />
with single polyethylene film was stabilized in 2006–2008. Biological and economical indices<br />
were compared with these of Lithuanian cultivar ‘Reda’ and standard cultivar ‘Gourmet’. There<br />
were evaluated phenological observations, growth vigour, morphological indices, fruit yield<br />
and quality. It was established that the plants of cultivar ‘Alanta’ on the average are of 77 cm<br />
in height and form 2–3 main branches. The fruits are of cut cylinder form, juicy, of sweet taste,<br />
green while growing and orange when ripe, on the average of 10 cm in length and 8.1 cm in<br />
134
diameter. The average weight of marketable fruit – 226 g, flesh diameter – 8 mm. Plants were<br />
grown in rows at the distances of 70 cm, inter-rows – 40 cm. Plant density – 3.6 unt. m -2 . The<br />
average total yield – 7.88 kg m -2 , of ripe fruits – 5.76 kg m -2 . The f<strong>ir</strong>st fruits began to ripe on<br />
the average 108 days after germination. Duration of yielding was 58–67 days. According to the<br />
whole of biological and economical properties, ‘Alanta’ belongs to the averagely early sweet<br />
pepper group. It is recommended to grow this cultivar in the closed soil.<br />
Key words: yield, biochemical composition, quality, sweet pepper, selection, fruits,<br />
cultivar.<br />
135
LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽININKYSTĖS INSTITUTO IR<br />
LIETUVOS ŽEMĖS ŪKIO UNIVERSITETO MOKSLO DARBAI.<br />
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Pažemio ozono <strong>ir</strong> ultravioletinės-B spinduliuotės<br />
kompleksinis poveikis valgomojo ridikėlio<br />
(Raphanus sativus L.) augimui bei fotosintezės<br />
pigmentams<br />
Jurga Sakalauskaitė 1 , Aušra Brazaitytė 1 , Sandra Sakalauskienė 1 ,<br />
Akvilė Urbonavičiūtė 1 , Giedrė Samuolienė 1 ,<br />
Aleksandr Lukatkin 2 , Dmitrij Bašmakov 2 , Pavelas Duchovskis 1<br />
1<br />
Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institutas, Kauno g. 30, LT-54333, Babtai,<br />
Kauno r., el. paštas j.sakalauskaite@lsdi.lt<br />
2<br />
Mordovijos valstybinis universitetas, Uljanovo 26b, Saransk, Rusija,<br />
el. paštas aslukatkin@yandex.ru<br />
Tyrimai atlikti Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės instituto Augalų fiziologijos<br />
laboratorijos fitotroniniame komplekse. T<strong>ir</strong>tas diferencijuotas <strong>ir</strong> kompleksinis ozono <strong>ir</strong> UV-B<br />
spinduliuotės poveikis valgomajam ridikėliui (Raphanus sativus L.), veislė – ‘Žara’. Tyrimo<br />
metu vadovautasi prielaida, kad ridikėlių, adaptaciniu periodu paveiktų kuriuo nors veiksniu<br />
(UV-B, O 3<br />
), rodikliai pagrindinio poveikio metu buvo geresni negu neveiktų šiais stresoriais<br />
ridikėlių (kontroliniai augalai). Augalai prisitaikė prie t<strong>ir</strong>tų veiksnių poveikio. Vadovaujantis<br />
šiais samprotavimais <strong>ir</strong> gautais ridikėlių tyrimo rezultatais, galima teigti, kad valgomasis<br />
ridikėlis neprisitaikė ne tik prie kito, bet <strong>ir</strong> prie to paties veiksnio stipresnio poveikio. Po<br />
pagrindinio poveikio sąlyginai stiprios koncentracijos ozonu ar UV-B spinduliuote, ridikėlių<br />
lapuose padidėjo fotosintezės pigmentų kiekis. Tai rodo, kad augaluose buvo aktyvuojamos<br />
apsaugos sistemos, tačiau nebuvo išlaikyta pusiausvyra tarp stresorių daromos žalos <strong>ir</strong> pažeistas<br />
funkcijas atkuriančių procesų.<br />
Reikšminiai žodžiai: valgomasis ridikėlis (Raphanus sativus L.), pažemio ozonas (O 3<br />
),<br />
ultravioletinė-B spinduliuotė (UV-B), fotosintezė, biometriniai rodikliai.<br />
Įvadas. Vis aktualesnės tampa aplinkos problemos, susijusios su ozono kiekio<br />
pokyčiais stratosferoje <strong>ir</strong> troposferoje. Nuo XX a. aštuntojo dešimtmečio pradžios<br />
fiksuojamas gana spartus stratosferos ozono sluoksnio <strong>ir</strong>imas, dėl to didėja ultravioletinės<br />
spinduliuotės srautas, pasiekiantis Žemės pav<strong>ir</strong>šių (Krizek <strong>ir</strong> kt., 1998).<br />
Taip pat dėl didėjančios azoto dioksido, pagrindinio ozono p<strong>ir</strong>mtako, koncentracijos<br />
troposferoje didėja pažemio ozono kiekis. Didėjanti pažemio ozono koncentracija <strong>ir</strong><br />
intensyvėjanti UV-B spinduliuotė daro neigiamą poveikį augalams, sukelia neigiamus<br />
jų morfologijos <strong>ir</strong> fiziologijos pokyčius (Caldwell <strong>ir</strong> kt., 1995). Troposferos ozonas <strong>ir</strong><br />
137
ultravioletinė-B spinduliuotė gali augalą veikti vienu metu arba jų poveikis sustiprėti<br />
paeiliui, todėl svarbu išt<strong>ir</strong>ti tiek diferencijuotą, tiek kompleksinį šių veiksnių poveikį<br />
augalams. Išsk<strong>ir</strong>iami du stresorių sąveikos tipai: sinergizmas <strong>ir</strong> kryžminė adaptacija.<br />
P<strong>ir</strong>muoju atveju išoriniai veiksniai sustiprina vienas kito poveikį <strong>ir</strong>, veikiant vienam<br />
stresoriui, augalai tampa jautresni kitiems stresoriams (Alexieva <strong>ir</strong> kt., 2003). Kitu<br />
atveju trumpalaikis <strong>ir</strong> nestiprus vieno veiksnio poveikis suaktyvina kai kuriuos apsauginius<br />
mechanizmus <strong>ir</strong> dėl to padidėja atsparumas tolesniam nepalankiam poveikiui<br />
(kryžminė adaptacija). Prisitaikymo mechanizmai nėra galutinai išt<strong>ir</strong>ti, tik žinoma,<br />
kad, išvengdami žalingo stresoriaus poveikio, augalai suaktyvina įva<strong>ir</strong>ias apsaugos<br />
sistemas (Alexieva <strong>ir</strong> kt., 2003; Wang <strong>ir</strong> kt., 2003). Jau įrodyta, kad UV-B spinduliuotė<br />
<strong>ir</strong> ozonas, be kitų neigiamų padarinių, sukelia augaluose oksidacinį stresą (Apel,<br />
H<strong>ir</strong>tt, 2004), todėl kryžminė adaptacija pastebima gana dažnai (Kuznetsov, 2001;<br />
Alexieva <strong>ir</strong> kt., 2003). Polle (1997) įrodė, kad nedidelė UV-B radiacija gali stimuliuoti<br />
antioksidacines apsaugos sistemas <strong>ir</strong> padidinti kryžminę toleranciją kitiems aplinkos<br />
veiksniams. Geriausias miežių veislės ‘Aura’ prisitaikymo efektas gautas tuomet, kai<br />
augalai p<strong>ir</strong>miausia buvo pripratinti prie nedidelės koncentracijos ozono, o po to paveikti<br />
didelės dozės UV-B spinduliuote. Didžiausios miežių ‘Henni’ adaptacinės galimybės<br />
buvo tada, kai jie p<strong>ir</strong>miausia buvo pripratinti prie silpnos spinduliuotės, o vėliau veikti<br />
didelės dozės UV-B spinduliuote (Dėdelienė <strong>ir</strong> kt., 2006).<br />
Darbo tikslas – išt<strong>ir</strong>ti pažemio ozono (O 3<br />
) <strong>ir</strong> ultravioletinės-B spinduliuotės (UV-B)<br />
diferencijuotą <strong>ir</strong> kompleksinį poveikį valgomajam ridikėliui <strong>ir</strong> nustatyti prisitaikymo<br />
prie šių veiksnių galimybes.<br />
Tyrimo objektas, metodai <strong>ir</strong> sąlygos. Tyrimai atlikti Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong><br />
daržininkystės instituto Augalų fiziologijos laboratorijos fitotroniniame komplekse 2006<br />
m. Siekiant išvengti kitų aplinkos veiksnių poveikio, tyrimai daryti kontroliuojamos <strong>ir</strong><br />
reguliuojamos aplinkos kamerose. Bandymo metu išsk<strong>ir</strong>tas adaptacinis <strong>ir</strong> pagrindinis<br />
ozono <strong>ir</strong> UV-B spinduliuotės poveikis. Bandymo schema pateikta 1 paveikle.<br />
Adaptaciniame etape dalis augalų veikti sąlyginai silpnos koncentracijos ozonu<br />
(120 µg m -3 ) ar sąlyginai silpna UV-B spinduliuote (3 kJ m -2 parą -1 ). Kita dalis<br />
augalų auginta kontrolinėje kameroje be ozono <strong>ir</strong> UV-B spinduliuotės. Poveikio<br />
trukmė – 7 dienos. Pagrindiniame etape tie patys augalai veikti tuo pačiu ar kitu, tik<br />
sąlyginai stipresniu, veiksniu: ozono koncentracija – 240 µg m -3 , UV-B spinduliuotės<br />
dozė – 9 kJ m -2 parą -1 . Adaptacinio poveikio metu kontrolinėje kameroje auginti<br />
augalai pagrindiniame etape taip pat buvo veikiami sąlyginai didelės dozės UV-B<br />
(9 kJ m -2 parą -1 ) spinduliuote arba didesnės koncentracijos ozonu (240 µg m -3 ). Dalis<br />
augalų palikta absoliučiai kontrolei. Poveikio trukmė – taip pat 7 dienos. Nurodytos<br />
ozono koncentracijos buvo palaikomos 7 val. per dieną. Kad gautų atitinkamą UV-B<br />
spinduliuotės paros dozę, augalai buvo veikti tam tikrą laiką.<br />
Tyrimui ridikėliai pasėti į 5 l talpos vegetacinius indus, neutralaus rūgštumo durpių<br />
substratą (6–6,5 pH), <strong>ir</strong> 12 dienų po sudygimo auginti šiltnamyje. Sunešti į fitokameras<br />
augalai buvo paliekami ten dviem paroms, kad prisitaikytų prie pasikeitusios aplinkos.<br />
Vėliau kamerose nustatyti t<strong>ir</strong>iami veiksniai. Atliekant tyrimus buvo palaikomas<br />
16 val. fotoperiodas. Šviesos šaltinis fitokamerose – „Son-T-Agro“ (PHILIPS) lempos.<br />
Temperatūra dieną buvo 21 °C, naktį – 17 °C. Ozonas generuotas generatoriumi<br />
OSR-8 (Ozone Solutions, Inc.), koncentracija matuota ozono monitoriumi OMC-1108<br />
(Ozone Solutions Inc.). UV-B spinduliuotę skleidė UV-B lempos (TL 40W/12 RS<br />
UV-B Medical, Philips, JAV). Tyrimas darytas trimis pakartojimais.<br />
138
1 pav. Pažemio ozono <strong>ir</strong> UV-B spinduliuotės diferencijuoto <strong>ir</strong><br />
kompleksinio poveikio augalams schema. K – neveikti augalai.<br />
Fig. 1. Scheme of differential and integrated impact of ozone and<br />
ultraviolet-B radiation. K – control.<br />
Biometriniams rodikliams įvertinti išmatuotas ridikėlių antžeminės dalies aukštis,<br />
asimiliacinis plotas, šakniavaisių skersmuo. Augalų asimiliacinis plotas išmatuotas<br />
lapų ploto matuokliu WinDIAS, Delta-T Devices. Sausųjų medžiagų kiekis nustatytas<br />
išdžiovinus augalus 105 ºC temperatūroje iki nekintamos masės.<br />
Fotosintezės pigmentų (chlorofilų a, b <strong>ir</strong> karotinoidų) kiekis žalioje lapų masėje<br />
nustatytas 100 % acetono ekstrakte spektrofotometriniu metodu (Гавриленко,<br />
Жигалова, 2003) spektrofotometru „Genesys 6“ (ThermoSpectronic, JAV).<br />
Statistinei analizei atlikti apskaičiuoti vidurkiai <strong>ir</strong> standartinės paklaidos, naudojant<br />
MS EXCEL statistinę programą. Duomenų patikimumui įvertinti naudota statistinė<br />
programa ANOVA (Tarakanovas, Raudonius, 2003).<br />
Rezultatai. Adaptacinio poveikio metu sąlyginai silpnos koncentracijos ozonas<br />
(120 µg m -3 ) ar UV-B spinduliuotė (3 kJ m -2 parą -1 ) neturėjo neigiamo poveikio ridikėlių<br />
antžeminės dalies aukščiui (1 lentelė). Pagrindinio poveikio metu ridikėliai,<br />
be išankstinės adaptacijos (K + O 3<br />
, K + UV-B), veikti sąlyginai stiprios koncentracijos<br />
ozonu (240 µg m-3) ar UV-B spinduliuote (9 kJ m -2 parą -1 ), išaugino šiek tiek<br />
mažesnio aukščio antžeminę dalį nei neveikti augalai (K + K). Ridikėliai, kurie po<br />
poveikio mažesnės koncentracijos ozonu buvo paveikti stipresniu tuo pačiu stresoriumi<br />
(O 3<br />
+ O 3<br />
), taip pat išaugino panašaus aukščio antžeminę dalį kaip neveikti augalai.<br />
Adaptacinio poveikio etape sąlyginai silpna, o pagrindiniame etape sąlyginai stipri,<br />
139
UV-B spinduliuotė (UV-B + UV-B) iš esmės slopino ridikėlių antžeminės dalies augimą.<br />
Taikant sk<strong>ir</strong>tingų veiksnių derinius, gauti priešingi rezultatai. Adaptaciniu laikotarpiu<br />
paveikus sąlyginai mažos dozės UV-B spinduliuote, pagrindinio poveikio laikotarpiu<br />
stiprios koncentracijos ozonas (UV-B + O 3<br />
) slopino ridikėlių antžeminės dalies augimą.<br />
Sąlyginai silpnos koncentracijos ozonas adaptaciniame etape <strong>ir</strong> didelės dozės UV-B<br />
spinduliuotė (O 3<br />
+ UV-B) pagrindinio poveikio laikotarpiu nedarė esminio poveikio<br />
antžeminės dalies aukščiui (1 lentelė).<br />
1 lentelė. Valgomojo ridikėlio augimo rodikliai po adaptacinio <strong>ir</strong> pagrindinio<br />
poveikio ozonu <strong>ir</strong> UV-B spinduliuote. K – neveikti augalai, p<strong>ir</strong>moji raidė žymi<br />
adaptacinį, antroji – pagrindinį poveikį. Esminiai sk<strong>ir</strong>tumai nuo neveiktų (K, K +<br />
K) augalų pažymėti žvaigždute: ** p ≤ 0,01, *p ≤ 0,05 (vidurkis ± Sx, n = 5).<br />
Table 1. Differential and integrated impact of O 3<br />
and UV-B radiation on radish growth<br />
indices. K – control, f<strong>ir</strong>st letter indicates adaptation, second – the main impact. Significant<br />
differences from control treatment are denoted by an asterisk: *p ≤ 0.05 (mean ± SE;<br />
n = 5).<br />
Poveikis<br />
Treatment<br />
Antžeminės dalies<br />
aukštis<br />
Overground part<br />
height, cm<br />
Asimiliacinis plotas<br />
Assimilation on area,<br />
cm 2<br />
Šakniavaisių<br />
skersmuo<br />
Rhizocarp diameter,<br />
cm<br />
Adaptacinis poveikis<br />
Adaptation impact<br />
K 25,7 ± 1,3 105,3 ± 8,2 1,9 ± 0,2<br />
O 3<br />
– 120 µg m -3 24,4 ± 0,4 69,1 ± 6,8** 1,2 ± 0,3<br />
UV-B – 3 m -2 parą / day -1 23,4 ± 1,4 106,2 ± 10,8 1,6 ± 0,2<br />
Pagrindinis poveikis<br />
The main impact, O 3<br />
– 240 µg m -3<br />
K + K 18,7 ± 1,1 111,9 ± 10,8 1,9 ± 0,1<br />
K + O 3<br />
17,8 ± 0,5 63,7 ± 6,5** 1,5 ± 0,1<br />
O 3<br />
+ O 3<br />
18,0 ± 0,7 57,7 ± 7,4** 0,6 ± 0,2**<br />
UV-B + O 3<br />
15,4 ± 0,5* 49,6 ± 4,2** 1,3 ± 0,3*<br />
Pagrindinis poveikis<br />
The main impact, UV-B – 9 kJ m -2 parą / day -1<br />
K + K 18,7 ± 1,1 111,9 ± 8,2 1,9 ± 0,1<br />
K + UV-B 16,7 ± 1,4 58,3 ± 7,9** 1,5 ± 0,2<br />
UV-B + UV-B 13,4 ± 0,8* 65,4 ± 12,9** 1,4 ± 0,3<br />
O 3<br />
+ UV-B 16,0 ± 1,0 54,9 ± 8,8** 0,6 ± 0,2*<br />
Adaptacinio poveikio metu sąlyginai silpnos koncentracijos ozonas pažeidė ridikėlių<br />
asimiliacinį plotą, skatino priešlaikinį lapų džiūvimą <strong>ir</strong> numetimą (1 lentelė).<br />
Sąlyginai mažos dozės UV-B spinduliuotė neturėjo esminio poveikio ridikėlių asimiliaciniam<br />
plotui. Pagrindinio poveikio laikotarpiu stipresnės koncentracijos ozonas<br />
ar UV-B spinduliuotė pažeidė visų ridikėlių fotosintezės aparatą, nesvarbu koks buvo<br />
adaptacinio veiksnio pobūdis (1 lentelė).<br />
140
Jau adaptaciniame etape ridikėlius paveikus sąlyginai silpnos koncentracijos<br />
ozonu buvo nežymiai slopinamas šakniavaisių augimas (1 lentelė). Pagrindiniame<br />
poveikio etape sąlyginai stiprios koncentracijos ozonas ar UV-B spinduliuotė dar labiau<br />
slopino ridikėlių šakniavaisių, kurie adaptaciniame periode buvo prisitaikę prie<br />
silpnos koncentracijos ozono (O 3<br />
+ O 3<br />
, O 3<br />
+ UV-B), augimą. Taip pat pagrindiniame<br />
etape stiprios koncentracijos ozonas iš esmės slopino ridikėlių, prisitaikiusių prie<br />
silpnos UV-B spinduliuotės (UV-B + O 3<br />
), šakniavaisių augimą. Ridikėliai, paveikti<br />
silpna UV-B spinduliuote, o po to – stipria (UV-B + UV-B), išaugino šakniavaisius,<br />
prilygstančius nepaveiktiems augalams. Augalai, be išankstinės adaptacijos (K), pagrindiniame<br />
poveikio etape paveikti sąlyginai stiprios koncentracijos ozonu (K + O 3<br />
)<br />
ar UV-B spinduliuote (K + UV-B), taip pat išaugino šakniavaisius, prilygstančius<br />
nepaveiktiems augalams (K + K) (1 lentelė).<br />
Adaptacinio poveikio metu sk<strong>ir</strong>tingi veiksniai nedarė esminio poveikio ridikėlių<br />
sausųjų medžiagų kaupimuisi <strong>ir</strong> pasisk<strong>ir</strong>stymui augale. Galima paminėti tai, kad sąlyginai<br />
silpnos koncentracijos ozonas šiek tiek slopino sausųjų medžiagų kaupimąsi<br />
ridikėlių šakniavaisiuose (2 lentelė).<br />
2 lentelė. Valgomojo ridikėlio (Raphanus sativus L.) sausųjų medžiagų kaupimasis<br />
po adaptacinio <strong>ir</strong> pagrindinio poveikio ozonu bei UV-B spinduliuote.<br />
K – neveikti augalai, p<strong>ir</strong>moji raidė žymi adaptacinį, antroji – pagrindinį poveikį.<br />
Esminiai sk<strong>ir</strong>tumai nuo neveiktų (K, K + K) augalų pažymėti žvaigždute:<br />
**p ≤ 0,01, *p ≤ 0,05 (vidurkis ± Sx, n = 5).<br />
Table 2. Differential and integrated impact of O 3<br />
and UV-B radiation on dry biomass<br />
accumulation in radish plants. K – control, f<strong>ir</strong>st letter indicates adaptation, second – the<br />
main impact. Significant differences from control treatment are denoted by an asterisk:<br />
** p ≤ 0.01, *p ≤ 0.05 (mean ± SE; n = 5).<br />
Sausos biomasės pasisk<strong>ir</strong>stymas<br />
Poveikis<br />
Dry biomass accumulation, mg<br />
Treatment<br />
lapuose<br />
leaves<br />
šakniavaisiuose<br />
rhizocarps<br />
Adaptacinis poveikis<br />
Adaptation impact<br />
K 230,8 ± 29,1 161,2 ± <strong>28</strong>,7<br />
O 3<br />
- 120 µg m -3 243,4 ± 17,8 96,8 ± 42,1<br />
UV-B – 3 kJ m -2 parą / day -1 300,4 ± <strong>28</strong>,6 171,6 ± 48,9<br />
Pagrindinis poveikis<br />
The main impact, O 3<br />
– 240 µg m -3<br />
K + K 242,6 ± 16,8 313,8 ± 70,8<br />
K + O 3<br />
<strong>28</strong>9,2 ± 27,3 166,2 ± 21,3<br />
O 3<br />
+ O 3<br />
205,0 ± 41,0 86,6 ± 20,4*<br />
UV-B + O 3<br />
193,8 ± 20,4 135,0 ± 50,5<br />
Pagrindinis poveikis<br />
The main impact, UV-B – 9 kJ m -2 parą -1 / day -1<br />
K + K 242,6 ± 16,8 313,8 ± 70,8<br />
K + UV-B 217,4 ± 35,2 344,4 ± 129,4<br />
UV-B + UV-B 240,2 ± 32,5 235,0 ± 44,6<br />
O 3<br />
+ UV-B 217,4 ± 55,7 64,8 ± 16,5**<br />
141
Po pagrindinio poveikio ozonu ar UV-B spinduliuote ridikėlių lapuose buvo<br />
kaupiamas panašus sausųjų medžiagų kiekis. Tačiau sąlyginai stiprios koncentracijos<br />
ozonas pagrindinio poveikio metu sutrikdė sausųjų medžiagų pernešimą <strong>ir</strong> kaupimąsi<br />
ridikėlių šakniavaisiuose. Augalus paveikus silpnesnės koncentracijos ozonu, o vėliau<br />
– stipresnės (O 3<br />
+ O 3<br />
), jų šakniavaisiuose sausųjų medžiagų sukaupta mažiau nei<br />
neveiktų ridikėlių. Pagrindinis poveikis stipresne UV-B spinduliuote neturėjo esminės<br />
įtakos sausųjų medžiagų sintezei ridikėlių šakniavaisiuose, išskyrus ridikėlius, kurie<br />
adaptacijos metu buvo paveikti sąlyginai silpnos koncentracijos ozonu (O 3<br />
+ UV-B)<br />
(2 lentelė).<br />
Adaptaciniu periodu sąlyginai silpnos koncentracijos ozonas (120 µg m -3 ) iš esmės<br />
mažino chlorofilo a kiekį, o sąlyginai silpna UV-B spinduliuotė nedarė esminio<br />
poveikio šio pigmento kiekiui ridikėlių lapuose (3 lentelė).<br />
3 lentelė. Fotosintezės pigmentų kiekis valgomojo ridikėlio (Raphanus sativus<br />
L.) lapuose po adaptacinio <strong>ir</strong> pagrindinio poveikio ozonu <strong>ir</strong> UV-B spinduliuote.<br />
K – neveikti augalai, p<strong>ir</strong>moji raidė žymi adaptacinį, antroji – pagrindinį<br />
poveikį. Esminiai sk<strong>ir</strong>tumai nuo neveiktų (K, K + K) augalų pažymėti žvaigždute:<br />
** p ≤ 0,01, *p ≤ 0,05 (vidurkis ± Sx, n = 3). ŽM – žalia masė.<br />
Table 3. Differential and integrated impact of O 3<br />
and UV-B radiation on radish photosynthetic<br />
pigment content. K – control, f<strong>ir</strong>st letter indicates adaptation, second – the<br />
main impact. Significant differences from control treatment are denoted by an asterisk:<br />
**p ≤ 0.01, *p ≤ 0.05 (mean ± SE; n = 3). FW – fresh weight.<br />
Fotosintezės pigmentų kiekis<br />
Poveikis<br />
Photosynthetic pigment content, mg g -1 ŽM/FW<br />
Treatment chlorofilas a<br />
chlorophyll a<br />
chlorofilas b<br />
chlorophyll b<br />
chlorofilas a/b<br />
chlorophyll a/b<br />
karotinoidai<br />
carotenoids<br />
Adaptacinis poveikis<br />
Adaptation impact<br />
K 0,41 ± 0,05 0,16 ± 0,02 2,6 ± 0,13 0,37 ± 0,05<br />
O 3<br />
– 120 µg m -3 0,25 ± 0,03* 0,16 ± 0,03 1,6 ± 0,08** 0,21 ± 0,01*<br />
UV-B – 3 kJ m -2 parą / day -1 0,32 ± 0,03 0,19 ± 0,01 1,7 ± 0,06** 0,34 ± 0,02<br />
Pagrindinis poveikis<br />
The main impact, O 3<br />
– 240 µg m -3<br />
K + K 0,32 ± 0,02 0,15 ± 0,01 2,1 ± 0,22 0,24 ± 0,01<br />
K + O 3<br />
0,73 ± 0,05* 0,43 ± 0,03** 1,7 ± 0,03 0,39 ± 0,04*<br />
O 3<br />
+ O 3<br />
0,52 ± 0,12 0,27 ± 0,07 1,9 ± 0,08 0,25 ± 0,05<br />
UV-B + O 3<br />
0,60 ± 0,14 0,34 ± 0,09* 1,8 ± 0,1 0,42 ± 0,04*<br />
Pagrindinis poveikis<br />
The main impact, UV-B – 9 kJ m -2 parą -1 / day -1<br />
K + K 0,32 ± 0,02 0,15 ± 0,01 2,1 ± 0,22 0,24 ± 0,01<br />
K + UV-B 0,37 ± 0,06 0,19 ± 0,02 2,0 ± 0,09 0,23 ± 0,02<br />
UV-B + UV-B 0,55 ± 0,14 0,<strong>28</strong> ± 0,05 1,9 ± 0,27 0,32 ± 0,08<br />
O 3<br />
+ UV-B 0,68 ± 0,17* 0,32 ± 0,07* 2,1 ± 0,15 0,33 ± 0,05<br />
Pagrindinio poveikio metu, ridikėlius paveikus stiprios koncentracijos ozonu<br />
(240 µg m -3 ) (K + O 3<br />
, O 3<br />
+ O 3<br />
, UV-B + O 3<br />
), chlorofilo a jų lapuose buvo kaupiama<br />
142
daugiau nei neveiktų augalų lapuose (K + K). Šio pigmento kiekis ypač padidėjo<br />
augaluose, kurie nepatyrė adaptacinio poveikio (K + O 3<br />
). Pagrindinio poveikio metu<br />
ridikėlius paveikus didelės dozės UV-B spinduliuote, iš esmės didesnis chlorofilo a<br />
kiekis buvo nustatytas prie ozono prisitaikiusių augalų lapuose (O 3<br />
+ UV-B). Kituose<br />
augaluose (K + UV-B, UV-B + UV-B) chlorofilo a kiekis nedaug padidėjo (3 lentelė).<br />
Adaptacinio poveikio metu chlorofilas b, priešingai nei chlorofilas a, nebuvo jautrus<br />
sąlyginai silpnos koncentracijos ozonui. Stiprios koncentracijos ozonas iš esmės<br />
didino chlorofilo b kiekį ridikėlių, neprisitaikiusių prie silpnesnio veiksnio (K + O 3<br />
)<br />
arba prisitaikiusių prie sąlyginai silpnos UV-B spinduliuotės (UV-B + O 3<br />
), lapuose.<br />
Veikiant tam pačiam stipresniam veiksniui (O 3<br />
+ O 3<br />
), chlorofilo b buvo kaupiama<br />
daugiau, palyginti su neveiktais (K + K) augalais, tačiau šis padidėjimas nebuvo<br />
esminis. Didelės dozės UV-B spinduliuotė iš esmės padidino chlorofilo b kiekį tik<br />
tų ridikėlių, kurie buvo prisitaikę prie sąlyginai silpnos koncentracijos ozono (O 3<br />
+<br />
UV-B), lapuose. Kituose augaluose (K + UV-B, UV-B + UV-B) chlorofilo b kiekis<br />
nedaug padidėjo (3 lentelė).<br />
Iš esmės mažesnį chlorofilo a <strong>ir</strong> b santykį, palyginti su neveiktais augalais, adaptaciniu<br />
periodu lėmė mažesnis chlorofilo a <strong>ir</strong> didesnis chlorofilo b kiekis ridikėlių, veiktų<br />
sąlyginai silpnos koncentracijos ozonu ar UV-B spinduliuote, lapuose. Po pagrindinio<br />
poveikio ozonu ar UV-B spinduliuote visų ridikėlių lapuose chlorofilo a <strong>ir</strong> b santykis<br />
buvo panašus (3 lentelė).<br />
Adaptacinio periodo metu sąlyginai silpnos koncentracijos ozonas mažino karotinoidų<br />
kiekį ridikėlių lapuose, o UV-B spinduliuotė neturėjo esminio poveikio.<br />
Poveikis stiprios koncentracijos ozonu iš esmės didino karotinoidų kiekį ridikėlių,<br />
neprisitaikiusių prie silpnesnių veiksnių (K + O 3<br />
) arba prisitaikiusių prie silpnesnės<br />
UV-B spinduliuotės (UV-B + O 3<br />
), lapuose. Pagrindinis poveikis UV-B spinduliuote<br />
nežymiai didino karotinoidų kiekį tik prisitaikiusių prie silpnesnės UV-B spinduliuotės<br />
(UV-B + UV-B) arba silpnesnės koncentracijos ozono (O 3<br />
+ UV-B) ridikėlių lapuose<br />
(3 lentelė).<br />
Aptarimas. Ozono <strong>ir</strong> UV-B spinduliuotės kompleksinio poveikio tyrimų nėra<br />
daug. Įva<strong>ir</strong>ių augalų požymių tyrimų rezultatai rodo, kad bendras ozono <strong>ir</strong> UV-B<br />
spinduliuotės poveikis reiškiasi nevienodai. Be to, nustatytas šio poveikio priklausomumas<br />
nuo augalo rūšies <strong>ir</strong> genotipo (Krupa, 2003; Fujibe <strong>ir</strong> kt., 2004). Darydami šį<br />
tyrimą vadovavomės prielaida, kad ridikėlių, adaptaciniu periodu paveiktų kuriuo nors<br />
veiksniu (UV-B, O 3<br />
), rodikliai pagrindinio poveikio metu buvo geresni nei neveiktų<br />
šiais stresoriais ridikėlių (kontroliniai augalai). Augalai adaptavosi prie t<strong>ir</strong>tų veiksnių<br />
poveikio. Vadovaujantis šia prielaida <strong>ir</strong> remiantis tyrimų duomenimis, galima teigti,<br />
kad valgomasis ridikėlis neprisitaikė ne tik prie kito, bet <strong>ir</strong> prie to paties stipresnio<br />
veiksnio poveikio. Ridikėliuose, veiktuose stipriu stresoriumi, prieš tai paveikus juos<br />
sk<strong>ir</strong>tingu silpnu stresoriumi, nevyko kryžminės adaptacijos procesai, o šie stresoriai<br />
sustiprino vienas kito poveikį. Taip pat mažesnės koncentracijos ozonas sustiprino<br />
didesnės koncentracijos ozono poveikį, kaip <strong>ir</strong> mažesnės dozės UV-B spinduliuotė<br />
sustiprino didesnės dozės UV-B spinduliuotės poveikį ridikėliams.<br />
Literatūroje teigiama, kad trumpalaikis <strong>ir</strong> nestiprus vieno veiksnio poveikis<br />
gali neutralizuoti žalingą po jo einančio veiksnio poveikį, nes p<strong>ir</strong>masis suaktyvina<br />
143
kai kuriuos apsauginius mechanizmus, pagerėja atsparumas tolesniam nepalankiam<br />
poveikiui (Alexieva <strong>ir</strong> kt., 2003; Wang <strong>ir</strong> kt., 2003), t. y. augaluose vyksta kryžminė<br />
adaptacija. Nors ridikėlių prisitaikymo prie ozono <strong>ir</strong> ultravioletinės-B spinduliuotės<br />
poveikių mechanizmai yra panašūs, priešingai nei teigia kiti autoriai (Kuznetsov, 2001;<br />
Alexieva <strong>ir</strong> kt., 2003), ridikėliuose nevyko kryžminės adaptacijos procesai, o minėti<br />
stresoriai sustiprino vienas kito poveikį.<br />
Po pagrindinio poveikio sąlyginai stiprios koncentracijos ozonu ar UV-B spinduliuote<br />
ridikėlių lapuose nustatytas didesnis fotosintezės pigmentų kiekis. Tai rodo, kad<br />
augaluose buvo aktyvuojamos apsaugos sistemos, tačiau nebuvo išlaikyta pusiausvyra<br />
tarp stresorių daromos žalos <strong>ir</strong> pažeistas funkcijas atkuriančių procesų. Pagrindinio<br />
poveikio metu sąlyginai stiprios koncentracijos ozonas ar ultravioletinė-B spinduliuotė<br />
išsekino ridikėlių gynybines sistemas, tai sukėlė didelius pakenkimus augalams <strong>ir</strong><br />
netgi jų žūtį.<br />
Išvados. Valgomojo ridikėlio prisitaikymo prie kompleksinio ozono <strong>ir</strong> ultravioletinės-B<br />
spinduliuotės poveikio galimybių tyrimai parodė, kad ridikėliai neprisitaikė ne<br />
tik prie kito, bet <strong>ir</strong> prie to paties stipresnio t<strong>ir</strong>to veiksnio poveikio, t. y. juose nevyko<br />
kryžminės adaptacijos procesai, o šie stresoriai sustiprino vienas kito poveikį. Sąlyginai<br />
silpnos koncentracijos ozonas ar ultravioletinė-B spinduliuotė adaptacijos periodo metu<br />
nepakankamai suaktyvino apsaugos mechanizmus, kurie turėjo neutralizuoti minėtų<br />
veiksnių poveikį <strong>ir</strong> pagerinti augalų atsparumą sąlyginai stiprios koncentracijos ozonui<br />
ar ultravioletinei-B spinduliuotei.<br />
Padėka. Už tyrimams suteiktą finansinę paramą dėkojame Lietuvos valstybinam<br />
mokslo <strong>ir</strong> studijų fondui bei Rosobrazovanije fondui.<br />
Gauta 2009 03 02<br />
Parengta spausdinti 2009 03 19<br />
Literatūra<br />
1. Alexieva V., Ivanov S., Sergiev I., Karanov E. 2003. Interaction between stresses.<br />
Bulg. J. Plant Physiol., Special Issue, 1–17.<br />
2. Apel K., H<strong>ir</strong>tt H. 2004. Reactive oxygen species: metabolism, oxidative stress,<br />
and signal transduction. Annual Review of Plant Biology, 55: 373–399.<br />
3. Caldwell M. M., Teramura A. H., Tevini M., Bornman J. F., Bjorn L. O.,<br />
Kulandaivelu G. 1995. Effects of increased solar ultraviolet radiation on terrestrial<br />
plants. Ambio, 24: 166–173.<br />
4. Dėdelienė K., Brazaitytė A., Stankevičiūtė S. 2006. Vasarinių miežių adaptacija<br />
prie diferencijuoto <strong>ir</strong> kompleksinio UV-B <strong>ir</strong> ozono poveikio. Sodininkystė <strong>ir</strong><br />
daržininkystė, 25(2): 107–117.<br />
5. Fujibe T., Sati H., Arakawa K., Yabe N., Takeuchi Y., Yamamoto K. T. 2004. A<br />
methyl viologen-resistant mutant of Arabidopsis which is allelic to ozone–sensitive<br />
rcdl, is tolerant to supplemental ultraviolet-B <strong>ir</strong>radiation. Plant Physiology,<br />
134: 275–<strong>28</strong>5.<br />
144
6. Krizek D. T., Britz S. J., M<strong>ir</strong>ecki R. M. 1998. Inhibitory effects of ambient levels<br />
of solar UV-A and UV-B radiation on growth of cv. ‘New Red F<strong>ir</strong>e’ lettuce.<br />
Physiologia Plantarum, 103: 1–7.<br />
7. Krupa S. V. 2003. Joint effects of elevated levels of ultraviolet–B radiation,<br />
carbon dioxide and ozone on plants. Photochemistry and Photobiology, 78(6):<br />
535–542.<br />
8. Kuznetsov V. V. 2001. General resistance of plants to abiotic stress factors: possible<br />
mechanisms and signals. Plant under env<strong>ir</strong>onmental stress. International<br />
Symposium. Moscow, 150–151.<br />
9. Polle A. 1997. Defense against photo-active damage in plants. In: J. G. Scandalios<br />
(ed.), Oxidative stress and the molecular biology of antioxidant defenses. Cold<br />
Spring Harbor Laboratory Press, 623–666.<br />
10. Tarakanovas P., Raudonius S. 2003. Agronominių tyrimų duomenų statistinė<br />
analizė, taikant kompiuterines programas ANOVA, STAT, SPLIT-PLOT iš paketo<br />
SELEKCIJA <strong>ir</strong> IRRISTAT. Akademija, Kėdainių r.<br />
11. Wang W. X., Vinocur B., Altman A. 2003. Plant response to drought, salinity and<br />
extreme temperatures: towards genetic engineering for stress tolerance. Planta,<br />
218: 1–14.<br />
12. Гавриленко В. Ф., Жигалова Т. В. 2003. Большой практикум по фотосинтезу.<br />
Академия, Москва.<br />
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. SCIENTIFIC ARTICLES. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Differential and integrated impact of tropospheric ozone and<br />
ultraviolet-B radiation on radish (Raphanus sativus L.)<br />
growth and photosynthesis pigments<br />
J. Sakalauskaitė, A. Brazaitytė, S. Sakalauskienė, A. Urbonavičiūtė,<br />
G. Samuolienė, A. Lukatkin, D. Bašmakov, P. Duchovskis<br />
Summary<br />
Research was carried out in growth chambers of controlled env<strong>ir</strong>onment at Laboratory<br />
of Plant Physiology, Lithuanian Institute of Horticulture. There was investigated differential<br />
and integrated impact of ozone and UV-B radiation on radish plants (Raphanus sativus L.),<br />
cv. ‘Žara’. We followed the assumption that if plants treated with lower O 3<br />
concentration<br />
or UV-B radiation during the adaptation period and during the main impact period exposed<br />
to the same or other stronger factor distinguished by better indices as non-treated plants; it<br />
indicated that plants were adapted to the investigated stressors impact. The results of investigations<br />
of radish adaptation to complex ozone and UV-B <strong>ir</strong>radiation exposure indicate, that<br />
no cross-tolerance emerge in radish plants: they do not adapt neither to the other stressor<br />
of higher intensity, nor to the same stressor of higher intensity. Moreover, these stressors<br />
strengthen each others negative effect. Relatively low ozone concentration or UV-B <strong>ir</strong>radiation<br />
dose insufficiently activate defensive mechanisms, which should neutralize and improve<br />
plant resistance to the relatively higher ozone concentration or UV-B <strong>ir</strong>radiation dose.<br />
Key words: radish (Raphanus sativus L.), tropospheric ozone (O 3<br />
), ultraviolet-B radiation<br />
(UV-B), photosynthesis, morphological indices.<br />
145
SCIENTIFIC WORKS OF THE LITHUANIAN INSTITUTE OF<br />
HORTICULTURE AND LITHUANIAN UNIVERSITY OF AGRICULTURE.<br />
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
The effect of light quality on nutritional<br />
aspects of leafy radish<br />
Akvilė Urbonavičiūtė 1 , Giedrė Samuolienė 1 , Aušra Brazaitytė 1 ,<br />
Pavelas Duchovskis 1, 3 , Rasa Karklelienė 1 , Kristina Šliogerytė 1 ,<br />
Artūras Žukauskas 2, 3<br />
1<br />
Lithuanian Institute of Horticulture, Kauno 30, LT-54333 Babtai, Kaunas distr.,<br />
Lithuania, e-mail a.urbonaviciute@lsdi.lt<br />
2<br />
Institute of Materials Science and Applied Research, Vilnius University,<br />
Saulėtekio al. 9-III, LT-10222 Vilnius, Lithuania<br />
3<br />
JSC ‘Hortiled’, LT-44403, Kaunas, Lithuania<br />
In this study we present the evaluation of the effect of different light emitting diode (LED)<br />
light spectra on the nutritional aspects in leafy radish (Raphanus sativus L. cv. ‘Tamina’). The<br />
effect of sole red light (638 nm), the combination of red (638, 669 nm), blue (445 nm) and far<br />
red (731 nm) light and the<strong>ir</strong> supplementation with UV (385 nm), amber (595 nm) and green<br />
(510 nm) LEDs was investigated. Light effect on the indices of nutritional quality of radish<br />
leaves and stems was unequal and diverse. LED lighting promoted antioxidant activity and<br />
contents of phenolic compounds in radish leaves, although vitamin C and monosacharide<br />
contents were reduced. High flux of sole red light, acting as the photo-oxidative stressor for<br />
plants, accelerated the accumulation of violoxanthin cycle pigments in plant material, whereas<br />
amber and green lights, supplemental for the red and blue components promoted β-carotene<br />
accumulation. Supplemental UV light had the effect, the most comparable to the reference<br />
lighting with HPS lamps.<br />
Key words: light emitting diodes, light spectra, nutritional quality, radish leaves.<br />
Introduction. Agricultural innovations are going towards cultivating vegetable<br />
food of improved nutrition and functionality for healthy diets and therapeutics<br />
(McGloughlin, 2008). Together with other genetic and agricultural implements, lighting<br />
might be the relevant toll for phytochemical-rich vegetable cultivation. Light not only<br />
participate as the signal for the d<strong>ir</strong>ectional light-sensitive metabolic reactions, but also<br />
acts as the photo-oxidative stressor, inducing active acclimation processes or causing<br />
metabolic disruptions (Jansen et al., 2008). A common plant acclimation response to<br />
a variety of env<strong>ir</strong>onmental stressors is the accumulation of antioxidants and secondary<br />
metabolites, such as carotenoids, flavonoids, tocopherols, ascorbate (Mittler, 2002). It<br />
is known how the light <strong>ir</strong>radiance level affect different plants (Carvalho et al., 2008;<br />
Stanelonia et al., 2008), although the knowledge regarding the effect of light spectral<br />
147
quality for metabolic and photo oxidative processes is still limited. However, it is of<br />
economical and nutritional importance to explain this effect by scientific findings.<br />
Solid-state lighting, based on light emitting diodes (LED), is potentially one of<br />
the biggest advancements in horticultural lighting in decades (Morrow, 2008). The<br />
possibility to simple tailoring of the illumination spectra, the energy-saving properties,<br />
longevity and versatile application possibilities – these LED features accelerated plant<br />
photobiological studies and enabled to obviate limitations of conventional lighting<br />
technologies, introduced novel LED applications. In this study we present the solid-state<br />
lighting application possibilities for green vegetable and sprout cultivation.<br />
Leafy radish was selected due to its phytochemical composition and enrichment with<br />
β-carotene, the compound, sensitive to the lighting conditions and important nutritionally,<br />
as the precursor of vitamin A (Chakravarty, 2000; Gutierrez et al., 2004). Thus,<br />
the objective is to evaluate the effect of different LED light spectra on the nutritional<br />
aspects in radish leaves.<br />
Object, materials and conditions. Lighting experiments were performed using<br />
originally designed (Tamulaitis, 2005) light emitting diode based lighting units, consisting<br />
of red basal component (640 nm, delivered by AlGaInP LEDs Luxeon TM type<br />
LXHL-MD1D, Lumileds Lighting, USA) and additional blue (455 nm, Luxeon TM type<br />
LXHL-LR5C, Lumileds Lighting, USA), red (669 nm, L670-66-60, Epitex, Japan),<br />
far red (735 nm, L735-05-AU, Epitex, Japan), amber (595 nm, Luxeon TM type LXHL-<br />
MLAC, Lumileds Lighting, USA), green (510 nm, Luxeon TM type LXHL-MM1D,<br />
Lumileds Lighting, USA) and UV (380 nm, NCCU001E, Nichia, Japan) LEDs. The<br />
LED combinations are presented in Table. L1 treatment contained the sole red light;<br />
treatment L2 contained red, blue and far red, “the main” components. In treatments L3-<br />
L5 the main components are supplemented with UV, amber and green light. Reference<br />
plants were grown under high-pressure sodium lamps (Son-T Agro, Philips, USA).<br />
Photosynthetic photon flux density of about 200 µmol m -2 s -1 was maintained in LED<br />
and reference lighting treatments.<br />
Table. The light emitting diode combinations and flux densities<br />
Lentelė. Kietakūnių šviestukų kombinacijos <strong>ir</strong> fotonų srauto tankiai<br />
Photosynthetically active flux density<br />
Fotosintetiškai aktyvios spinduliuotės srautas (µmol cm -2 s -1 )<br />
Treatments<br />
blue red red far red green amber<br />
Deriniai<br />
mėlyna 445 raudona raudona tolimoji raudona žalia gintarinė<br />
nm 638 nm 669 nm 731 nm 510 nm 595 nm<br />
UV<br />
385nm<br />
L1 - 200 - - - - -<br />
L2 32.7 154 7.1 6 - - -<br />
L3 32 146.9 7.1 6 - - 8<br />
L4 32.8 144 7 5.4 - 11 -<br />
L5 32 139 7.1 6.0 15 - -<br />
148
Lighting experiments were performed at the Lithuanian Institute of Horticulture in<br />
2008, in the phytotron chambers, under controlled env<strong>ir</strong>onmental conditions. The day/<br />
night temperature was maintained at 21/17 °C. Leafy radishes (Raphanus sativus L.<br />
cv. ‘Tamina’) were sown in peat substrate. Lighting was applied starting from sowing<br />
and lasted for 10 days until harvesting, when the sprouts reached 6–7 cm in height.<br />
After harvesting, saccharides, vitamin C, phenolic compounds, and carotenoid content<br />
was assessed and the antioxidant activity of radish stems and cotyledons extracts was<br />
evaluated.<br />
Samples for the determination of saccharide content were prepared by hot-water<br />
extraction. Chromatographic analysis was carried out using a Shimadzu 10 A high<br />
performance liquid chromatography (HPLC) system with a refraction index detector<br />
(Shimadzu, Japan) and an Adsorbosil NH 2<br />
-column (150 mm × 4.6 mm; Alltech, USA)<br />
with mobile phase of 75 % aqueous acetonitrile at a flow rate of 1 mL min -1 .<br />
Vitamin C content was evaluated using a spectrophotometric method of Janghel<br />
et al. (2007). Total content of phenolic compounds was determined in methanolic<br />
extracts of fresh leaves by a spectrophotometric Folin method (Ragaee et al., 2006).<br />
The antioxidant activity of methanolic extracts of the investigated leafy vegetables was<br />
evaluated spectrophotometricaly as the ability to bind DPPH free radicals (Ragaee et al.,<br />
2006). A Genesys 6 spectrophotometer was used for the analysis (Thermospectronic,<br />
USA).<br />
The carotenoid content was determined using the HPLC method with gradient<br />
elution and diode array detection (Edelenbos et al., 2001). Extraction was performed<br />
in 80 % iced acetone. Analysis was carried out using the Shimadzu 10 A HPLC system<br />
and a Zorbax Extended-C18 column (150 mm × 4.6 mm; Agilent Technologies,<br />
Germany).<br />
The error bars presented in figures and tables are the experimental uncertainties<br />
for the mean of five analytical measurements of a parameter. Data was processed using<br />
MS Excel software and Student’s t–test for a confidence range of 95 %.<br />
Results. There were observed no significant lighting spectra effect on growth<br />
parameters of leafy radish, although the accumulation of photosynthates in the radish<br />
leaves and stems was reliably affected by light. Total saccharide contents (Fig. 1)<br />
were found to be lower in all LED treatments (L1-L5), as compared to reference (R)<br />
plants. Sole red light (L1) had the less pronounced effect on monosaccharide, fructose<br />
and glucose synthesis in radish leaves, as compared to the complex treatment with<br />
four main spectral components (L2: red 638 nm, red 669 nm, blue 445 nm and far red<br />
731 nm). Supplemental amber (L4) and green (L5) lights also reliably reduced monosaccharide<br />
accumulation. In radish, grown under supplemental UV lighting component<br />
(treatment L3), monosaccharide contents were somewhat equal to reference HPS<br />
illumination. Disaccharide concentration in leaves was also sensitive for illumination<br />
spectra: reference plants accumulated a little of maltose, when in treatments L1, L3<br />
and L5 traces of sucrose were determined. In treatments L2 (four the main lighting<br />
components) and L4 (the main lighting components supplemented with amber light),<br />
were the lower contents of monosaccharides was observed, no disaccharides were<br />
determined (Fig. 1).<br />
149
Fig. 1. Saccharide contents in radish leaves, grown under different LED lighting<br />
spectra. Illumination conditions as presented in Table: R – reference illumination<br />
with HPS lamps; L1 – sole 638 nm red LED light; L2 – 638, 669 nm red, 445 nm<br />
blue and 731 nm far red light (the main LED components); L3 – the main LED<br />
components and supplemental UV 385 nm; L4 – the main LED components and<br />
supplemental amber (595 nm) light; L5 – the main LED components and supplemental<br />
green (510 nm) light.<br />
1 pav. Sacharidų sudėtis lapiniuose ridikėliuose, išaugintuose veikiant sk<strong>ir</strong>tingam<br />
kietakūnio apšvietimo spektrui. Apšvietimo sąlygos pateiktos lentelėje: R – kontroliniai<br />
augalai, išauginti po aukšto slėgio natrio lempomis; L1 – tik raudona 638 nm LED šviesa;<br />
L2 – raudonų (638 <strong>ir</strong> 669 nm), mėlynos (445 nm) <strong>ir</strong> tolimosios raudonos LED komponenčių<br />
derinys (pagrindinės LED komponentės); L3 –- pagrindinės LED komponentės, papildytos<br />
UV (385 nm) LED šviesa; L4 – pagrindinės LED komponentės, papildytos geltona (595 nm)<br />
šviesa; L5 – pagrindinės LED komponentės, papildytos žalia (510 nm) LED šviesa.<br />
Light, having the most pronounced effect on photosynthesis processes, also<br />
affect plant metabolic processes, thus determining the<strong>ir</strong> phytochemical composition<br />
and antioxidant activity (Fig. 2). The ability of radish leaves methanolic extracts to<br />
scavenge free DPPH radicals was significantly higher (about 20 %), when plants<br />
were grown under solid state lighting (treatments L1-L5), as compared to reference<br />
HPS illumination (R). Green light, supplemental for the main four LED components,<br />
inhibited the antioxidant activity of radish leaves extract (L5; Fig. 2).<br />
Phenolic compounds are responsible for photoprotection mechanisms in plants,<br />
thus it was expected to affect the<strong>ir</strong> contents and composition tailoring different spectral<br />
conditions (Fig. 3). Investigated solid-state lighting had no effect in the treatment,<br />
where four main LED components were supplemented with UV LEDs (L3). The slight<br />
increase in the contents of phenolic compounds was determined in radishes, grown<br />
under the four main LED components (L2), and supplemented with amber (L4) or<br />
green light (L5). In radish, grown under sole red light (L1), about 30 % decrease was<br />
observed (Fig. 3).<br />
150
Fig. 2. Antioxidant activity of radish leaf methanolic extracts, grown<br />
under different LED lighting spectra. Illumination treatments as in Fig. 1.<br />
2 pav. Lapinių ridikėlių, išaugintų veikiant sk<strong>ir</strong>tingam LED apšvietimo spektrui,<br />
metanolinių ekstraktų antioksidacinis aktyvumas. Apšvietimo deriniai tokie pat,<br />
kaip parodyta 1 paveiksle.<br />
Fig. 3. The contents of phenolic compounds in radish leaves,<br />
grown under different LED illumination conditions.<br />
Illumination treatments as in Fig. 1.<br />
3 pav. Fenolinių junginių kiekis lapiniuose ridikėliuose,<br />
išaugintuose veikiant sk<strong>ir</strong>tingam LED apšvietimo spektrui.<br />
Apšvietimo deriniai tokie pat, kaip parodyta 1 paveiksle.<br />
151
Light spectral conditions have unequal effect on vitamin C accumulation in leaves<br />
and stems of radish (Fig. 4), although in all LED illuminated plants was observed the<br />
suppression of vitamin C accumulation. Sole red (L1), the combination of red, blue and<br />
far red components (L2) and the<strong>ir</strong> supplementation with UV light had the less negative<br />
effect on vitamin C contents (1,5–1,9 times less vitamin C as compared to reference)<br />
in radish leaves and stems, whereas supplementation of the main components with<br />
amber (L4) and green (L5) light resulted in drastic effect: there were determined about<br />
4,4 times lower concentration of ascorbate, as compared to reference plants (Fig. 4).<br />
Fig. 4. Vitamin C contents in the radish sprouts,<br />
grown under different LED lighting spectra.<br />
Lighting treatments as in Fig. 1.<br />
4 pav. Vitamino C kiekis lapiniuose ridikėliuose,<br />
išaugintuose veikiant sk<strong>ir</strong>tingam LED apšvietimo spektrui.<br />
Apšvietimo deriniai tokie pat, kaip parodyta 1 paveiksle.<br />
Carotenoid pigment, one of the most valuable phytochemical contents in radish<br />
leaves and stems were the light-sensitive (Fig. 5). Neoxanthin contents were remarkably<br />
(5.7 times) higher in radish leaves, illuminated with sole red light, in comparison to<br />
reference plants. The combination of four the main components (L2) had no reliable<br />
effect, although the<strong>ir</strong> supplementation with UV, amber and green light promoted neoxanthin<br />
accumulation in plant material. Violoxanthin concentration was increased by<br />
2.5 times in red light treatment (L1), however, although, under the exposure of other<br />
LED lighting combinations violoxanthin contents varied within the limits of errors<br />
(Fig. 5).<br />
152
Fig. 5. Carotenoid contents in radish leaves, grown under different<br />
LED illumination spectra. Illumination treatments as in Fig. 1.<br />
5 pav. Karotinoidų sudėtis lapiniuose ridikėliuose,<br />
išaugintuose veikiant sk<strong>ir</strong>tingam LED apšvietimo spektrui.<br />
Apšvietimo deriniai tokie pat, kaip parodyta 1 paveiksle.<br />
Lutein contents in radish leaves were not reliably affected by light spectral quality,<br />
except the sole red light treatment (L1), where its concentration was double as<br />
compared to reference. β-carotene contents in radish leaves and stems were equal to<br />
zero under red light treatment (L1); it was not affected by the main LED components<br />
combined with UV light; and increased by 2–3 times in the radish leaves, grown under<br />
the main LED light components (L2), and the main components, supplemented with<br />
amber or green light (L4, L5; Fig. 5).<br />
Discussion. It is difficult to create optimal light spectral conditions of artificial<br />
light, because light acts on many aspects of plant existence, the rather, that not all<br />
of light induced processes are explored or even identified. According to our results,<br />
the investigated lighting was not optimal for leafy radish growth, photosynthesis<br />
and natural metabolism: the suppressed monosaccharide accumulation in leaves<br />
(Fig. 1), the increased antioxidant activity (Fig. 2), the misbalanced vitamin C (Fig.<br />
4) synthesis was observed. However, mild stress conditions might also serve as the<br />
tool for the induction of d<strong>ir</strong>ectional metabolism in plants. Leafy radish is rich in<br />
vitamin C, a central antioxidant, involved in stress response mechanisms (Jansen et<br />
al., 2008; Foyer, 2008), also in β-carotene, important for normal functioning of eyes<br />
and protection of the body from disease and infection (Chakravarty, 2000) and also<br />
participating in response to oxidative stress. Improvements in amounts or functions<br />
of these and other phytochemicals may well aid both plant productivity and human<br />
health (Demmig-Adams, Adams, 2002). Creating the light stressful conditions, the<br />
positive effects on antioxidant activity (Fig. 2), on carotenoid pigment (neoxanthin,<br />
violoxanthin and β-carotene) contents (Fig. 5) in leafy radish was attained, although<br />
in all LED lighting treatments the significant loss in nutritionally important ascorbate<br />
153
was observed. The data show, that high flux sole red light (L1), creating the photooxidative<br />
stress, altered the accumulation of the main violoxanthin cycle pigments<br />
(Havaux, Niyogi, 1999), drastically reducing β-carotene contents. Supplemental light<br />
spectral components, alleviating this negative effect, enhanced the β-carotene contents<br />
in radish leaves. Amber (L4) and green (L5) light had the most pronounced positive<br />
effect on β-carotene contents in plant material (Fig. 5), though these lighting components<br />
suppressed the monosaccharide and vitamin C accumulation in leaves. UV light,<br />
supplemental to the main LED components, had the effect, the most comparable to<br />
the reference lighting with HPS lamps.<br />
Conclusion. The link between light induced changes in metabolite levels and<br />
the nutritional and pharmacological value of plants is complex, and the understanding<br />
control of metabolite accumulation is vital in order to recognize potential food safety<br />
issues, to improve the nutritional value of food, and to facilitate development of novel<br />
technologies for plant product cultivation. Claims, that relevant illumination spectra<br />
can enhance the nutritional benefits of green vegetables and sprouts are currently unproven.<br />
The diverse and uneven light effect on plant metabolism suggests the possible<br />
appliance of investigated lighting for plant “bioreactor” cultivation, for the selected<br />
phytochemical production.<br />
Acknowledgements. The work was supported by the Lithuanian Science and<br />
Studies Foundation under the PHYTOLED project.<br />
Gauta 2009 03 09<br />
Parengta spausdinti 2009 03 20<br />
References<br />
1. Carvalho L. C., Santos S., Viela B. J., Amancio S. 2008. Solanom lycopersicon<br />
Mill. and Nicotiana benthamiana L. under high light show distinct responses to<br />
anti-oxidative stress. Journal of Plant Physiology, 165: 1 300–1 312.<br />
2. Charkvarty I. 2000. Food-based strategies to control vitamin A deficiency. Food<br />
and nutrition Bulletin, 21: 135–143.<br />
3. Demmig-Adams B., Adams W. W. 2002. Antioxidants in photosynthesis and human<br />
nutrition. Science, 298: 2 149–2 153.<br />
4. Edelenbos M., Christensen L. P. Grevsen K. 2001. HPLC determination of chlorophyll<br />
and carotenoid pigments in processes and reed pea cultivars (Pisum sativum<br />
L.). J. Agric. Food Chem., 49: 4 768–4 774.<br />
5. Foyer C. H. 2008. Prospects for enhancement of the soluble antioxidants, ascorbate<br />
and glutathione. BioFactors, 15: 75–78.<br />
6. Gutierrez R., Perez M., Perez R.L. 2004. Raphanus satinus (Radish): the<strong>ir</strong> chemistry<br />
and biology. The Scientific World Journal, 4: 811–837.<br />
7. Havaux M., Niyogi K. 1999. The violoxanthin cycle protects plants from photooxidative<br />
damage by more than one mechanism. Proc. Natl. Acad. Sci., 96:<br />
8 762–8 767.<br />
154
8. Janghel E. K., Gupta V. K., Rai M. K., Rai J. K. 2007. Micro determination of<br />
ascorbic acid using methyl viologen. Talanta, 72: 1 013–1 016.<br />
9. Jansen M. A., Hectors K., Obrien N. M., Guisez Y., Potters G. 2008. Plant stress<br />
and human health: Do human consumers benefit from UV-B acclimated crops<br />
Plant Science, 175: 449–458.<br />
10. McGloughlin M. 2008. Nutritionally improved Agricultural Crops. Plant<br />
Physiology, 147: 939–953.<br />
11. Mittler R. 2002. Oxidative stress, antioxidants and stress tolerance. Trends in<br />
Plant Science, 7: 405–410.<br />
12. Morrow R. C. 2008. LED Lighting in horticulture. Hortscience, 47: 1 947–1 950.<br />
13. Ragaee S., El-Sayed M., Abdel-Aal, Maher Noaman. 2006. Antioxidant activity<br />
and nutrient composition of selected cereals for food use. Food Chemistry, 95:<br />
32–38.<br />
14. Stanelonia R. J., Rodriguez-Batilera M. J., Caslab J. J. 2008. Abscisic acid,<br />
high light and oxidative stress down-regulate a photosynthetic gene via a promoter<br />
motif not involved in phytochrome mediated transcriptional regulation.<br />
Molecular Plant Advances, 1: 75–83.<br />
15. Tamulaitis G., Duchovskis P., Bliznikas Z., Breivė K., Ulinskaitė R., Brazaitytė A.,<br />
Novičkovas A., Žukauskas A. 2005. High-power light-emitting diode based<br />
facility for plant cultivation. Journal of Physics D: Applied Physics, 38(17):<br />
3 182–3 187.<br />
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. MOKSLO DARBAI. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Šviesos spektro įtaka lapinių ridikėlių maistinei kokybei<br />
A. Urbonavičiūtė, G. Samuolienė, A. Brazaitytė, P. Duchovskis,<br />
R. Karklelienė, K. Šliogerytė, A. Žukauskas<br />
Santrauka<br />
Šiame darbe pristatomas kietakūnės šviesos spektrinės sudėties poveikis lapinių ridikėlių<br />
(Raphanus sativus L., veislė – ‘Tamina’) maistinės kokybės rodikliams. T<strong>ir</strong>tas raudonos šviesos<br />
(638 nm) efektas, raudonos (638, 669 nm), mėlynos (445 nm) <strong>ir</strong> tolimosios raudonos (731 nm)<br />
šviesos derinio efektas bei jo papildymo UV (385 nm), geltona (595 nm) ar žalia (510 nm) kietakūne<br />
šviesa efektas. Šviesos spektro poveikis lapinių ridikėlių maistinės kokybės rodikliams buvo<br />
nevienodas. Kietakūnė šviesa padidino augalinės žaliavos antioksidacinį aktyvumą <strong>ir</strong> fenolinių<br />
junginių kiekį, tačiau sumažino vitamino C <strong>ir</strong> monosacharidų koncentracijas. Intensyvus raudonos<br />
šviesos srautas veikė augalus kaip fotooksidacinis stresas <strong>ir</strong> paskatino violaksantino ciklo pigmentų<br />
kaupimąsi lapuose. Geltona <strong>ir</strong> žalia šviesa, kaip papildomos mėlynos <strong>ir</strong> raudonų komponenčių<br />
deriniui, paskatino β-karotino kaupimąsi lapuose <strong>ir</strong> stiebuose. Papildomos UV šviesos efektas<br />
buvo panašiausias į kontrolinio apšvietimo aukšto slėgio natrio lempomis sukeltą efektą.<br />
Reikšminiai žodžiai: apšvietimo spektras, lapiniai ridikėliai, maistinė kokybė, šviesą<br />
emituojantys diodai.<br />
155
LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽININKYSTĖS INSTITUTO IR<br />
LIETUVOS ŽEMĖS ŪKIO UNIVERSITETO MOKSLO DARBAI.<br />
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Imituotų šalnų poveikis ž<strong>ir</strong>nių fotosintezės pigmentų <strong>ir</strong><br />
sacharidų kaupimuisi<br />
Sandra Sakalauskienė 1 , Aušra Brazaitytė 1 , Sigitas Lazauskas 2 ,<br />
Akvilė Urbonavičiūtė 1 , Jurga Sakalauskaitė 1 ,<br />
Giedrė Samuolienė 1 , Audrius Radzevičius 1 ,<br />
Gintarė Šabajevienė 1 , Aleksandr Lukatkin 3 ,<br />
Tatjana Kolmykova 3 , Pavelas Duchovskis 1<br />
1<br />
Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institutas, Kauno g. 30, LT-54333,<br />
Babtai, Kauno r., el. paštas s.sakalauskiene@lsdi.lt<br />
2<br />
Lietuvos žemd<strong>ir</strong>bystės institutas, LT-58343 Akademija, Kėdainių r.,<br />
el. paštas sigislaz@lzi.lt<br />
3<br />
Mordovijos valstybinis universitetas, Uljanovo 26b, Saransk, Rusija,<br />
el. paštas aslukatkin@yandex.ru<br />
Darbo tikslas – išt<strong>ir</strong>ti imituotų šalnų poveikį ž<strong>ir</strong>nių fotosintezės sistemos rodikliams.<br />
Vegetaciniai bandymai atlikti 2008 metais Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės instituto<br />
Augalų fiziologijos laboratorijos fitotroniniame komplekse. T<strong>ir</strong>tas sėjamasis ž<strong>ir</strong>nis (Pisum sativum<br />
L.), veislės – ‘Pinochio’ <strong>ir</strong> ‘Cud Kelvedonu’. Poveikio metu augalai šaldyti dvi <strong>ir</strong> keturias<br />
dienas, imituojant 3,5 valandos trukmės šalnas. Ž<strong>ir</strong>nių reakcija į šalnas labai priklausė nuo<br />
genotipo. Dviejų <strong>ir</strong> keturių dienų šalnos neigiamai paveikė ‘Pinochio’ veislės ž<strong>ir</strong>nių fotosintezės<br />
sistemą. Tiek po dviejų, tiek po keturių dienų šalnų ‘Pinochio’ ž<strong>ir</strong>nių lapuose intensyviai<br />
kaupėsi fruktozė <strong>ir</strong> gliukozė. Heksozės aktyviai dalyvauja šalčio adaptacijos procesuose. ‘Cud<br />
Kelvedonu’ veislės ž<strong>ir</strong>niai buvo tolerantiški <strong>ir</strong> sk<strong>ir</strong>tingos trukmės šalnos neturėjo esminės<br />
įtakos sacharidų <strong>ir</strong> fotosintezės pigmentų kitimui.<br />
Reikšminiai žodžiai: šalnos, sėjamasis ž<strong>ir</strong>nis, sacharidai, fotosintezės pigmentai.<br />
Įvadas. Žemės ūkio gamybos efektyvumas <strong>ir</strong> konkurencingumas labai priklauso<br />
nuo klimato, kuris kinta sparčiau nei prognozuota (IPCC, 2007). Klimato pokyčiai<br />
Lietuvoje pas<strong>ir</strong>eiškia dažnėjančiomis ekstremaliomis meteorologinėmis sąlygomis<br />
(vegetacijos periodų sausros, šiltos <strong>ir</strong> besniegės žiemos, pavasario šalnos <strong>ir</strong> kt.),<br />
turinčiomis didelį poveikį žemės ūkio augalų raidai bei produktyvumui. Svarbiausi<br />
klimato kaitos padariniai mūsų geografinės platumos augalijai sietini su didėjančiais<br />
temperatūrų svyravimais vasarą <strong>ir</strong> žiemą bei drėgmės deficitu aktyvios vegetacijos<br />
laikotarpiu (Rimkus, Bukantis, 2008).<br />
Temperatūra – vienas svarbiausių aplinkos veiksnių, nuo kurio priklauso viso<br />
157
organizmo fiziologiniai procesai. Šylantis klimatas paankstina augalų vegetaciją. Todėl<br />
augalams kyla didelis pavasarinių šalnų pavojus. Šalnos pažeidžia jautrius augalus, kai<br />
jų audiniuose susiformuoja ledas (Janda <strong>ir</strong> kt., 2002). Augalų rūšis, augimo tarpsniai,<br />
šalnų trukmė, d<strong>ir</strong>vos drėgmė bei tipas, užsigrūdinimas, šalnų <strong>ir</strong> atšilimų eiliškumas<br />
<strong>ir</strong> kiti veiksniai lemia atitinkamų rūšių atsparumą šalnoms (Brandsaeter <strong>ir</strong> kt., 2000;<br />
Badaruddin, Meyer, 2001). Temperatūra, kuri yra artima nepalankiai, aktyvuoja vidinę<br />
augalo reakciją, dėl to didėja atsparumas, paskatinama aklimatizacija. Augalų<br />
reakcija į temperatūros pokyčius (šalčio arba karščio šoką) yra lemiama genų raiškos<br />
(Thomashow, 1999). Šaltis aktyvina genus, sintetinama daugiau baltymų dehidrinų,<br />
kurie pakeičia membranų laidumą, didina atsparumą šalčiui (Borovskii <strong>ir</strong> kt., 2002;<br />
Anisimovienė <strong>ir</strong> kt., 2006). Žemos teigiamos temperatūros sukeliami augalų pažeidimai<br />
dažniausiai pas<strong>ir</strong>eiškia laikinais metabolizmo sutrikimais, o neigiamos temperatūros<br />
sukelia <strong>ir</strong> negrįžtamus pakitimus. Daugeliui augalų patyrus žemų temperatūrų stresą,<br />
sutrikdomas fotosintezės mechanizmas (Klimov <strong>ir</strong> kt., 2006). Dėl šalčio sutrikus<br />
vandens pasisavinimui <strong>ir</strong> metabolizmui, sumažėja fotocheminių reakcijų greitis, todėl<br />
inhibuojama fotosintezė (Ensmiger <strong>ir</strong> kt., 2006)<br />
Ląstelėje vykstantys cheminės sudėties persitvarkymai (sacharidų, prolino, betaino<br />
<strong>ir</strong> kt. kaupimasis) sąlygoja intensyvius augalų augimo <strong>ir</strong> vystymosi procesų pokyčius <strong>ir</strong><br />
daugelio rūšių augalai tampa atsparesni šalnoms (Stefanowska <strong>ir</strong> kt., 1999; Vagujfalvi,<br />
1999; Obrist <strong>ir</strong> kt., 2001). Sacharozės kaupimasis veikia kaip dėsningas augalo aklimatizacijos<br />
prie šalčio streso rodiklis (Masclaux-Daubresse <strong>ir</strong> kt., 2007).<br />
Sėjamasis ž<strong>ir</strong>nis priklauso pupinių (Fabacea L.) šeimai. Šie augalai vertinami,<br />
nes kaupia produkcijoje didelius geros kokybės baltymų kiekius (Bourion <strong>ir</strong> kt., 2003).<br />
Ž<strong>ir</strong>niai nėra reiklūs temperatūrai, tačiau vėlyvosios šalnos gali neigiamai paveikti jų<br />
augimą, vystymąsi <strong>ir</strong> produktyvumą.<br />
Darbo tikslas – išt<strong>ir</strong>ti imituotų šalnų poveikį sk<strong>ir</strong>tingų genotipų ž<strong>ir</strong>nių fotosintezės<br />
pigmentų <strong>ir</strong> sacharidų kaupimuisi.<br />
Tyrimo objektas, metodai <strong>ir</strong> sąlygos. Imituotų šalnų vegetaciniai bandymai atlikti<br />
LSDI Augalų fiziologijos laboratorijos fitotroniniame komplekse. T<strong>ir</strong>tas ‘Pinochio’ <strong>ir</strong><br />
‘Cud Kelvedonu’ veislių sėjamasis ž<strong>ir</strong>nis (Pisum sativum L.). Augalai auginti 5 l talpos<br />
vegetaciniuose induose. Substratas paruoštas iš neutralaus rūgštumo durpių (6–6,5<br />
pH) <strong>ir</strong> smėlio (3 : 1). Kiekviename vegetaciniame inde auginta po penkiolika–dvidešimt<br />
augalų. Dvi savaites nuo sudygimo augalai auginti fitotrono kameroje, kur buvo<br />
palaikomas 16 val. fotoperiodas, temperatūra dieną/naktį – +18/11 °C, apšvietimui<br />
naudotos „SonT-Agro“ (PHILIPS) lempos.<br />
Dviejų <strong>ir</strong> keturių dienų imituotų šalnų bandymas atliktas pagal tokią schemą:<br />
1. Kontrolė (K1) – temperatūra dieną/naktį – +14/5 °C<br />
2. Augalai šaldyti dvi dienas (2 d.): temperatūra dieną – +14 °C; nakties periodo<br />
metu imituotos 3,5 valandos trukmės šalnos, palaipsniui žeminant temperatūrą<br />
iki -4 °C <strong>ir</strong> vėl ją pakeliant iki 0 °C<br />
3. Kontrolė (K2) – temperatūra dieną/naktį – +14/5 °C<br />
4. Augalai šaldyti keturias dienas (4 d.): temperatūra dieną +14 °C; nakties periodo<br />
metu imituotos 3,5 valandos trukmės šalnos, palaipsniui žeminant temperatūrą<br />
iki -4 °C <strong>ir</strong> vėl ją pakeliant iki 0 °C.<br />
158
Bandymo variantai kartoti po tris kartus. Po poveikio augalai palikti 14 dienų<br />
reguliuojamo klimato kameroje, kur stebėta jų regeneracija. Čia buvo palaikomas<br />
16 val. fotoperiodas, temperatūra dieną/naktį – +18/11 °C, apšvietimui naudotos<br />
„SonT-Agro“ (PHILIPS) lempos. Po poveikio <strong>ir</strong> regeneracijos periodo žaliuose ž<strong>ir</strong>nių<br />
lapuose sacharidų kiekis nustatytas chromatografiniu, o fotosintezės pigmentų –<br />
spektrofotometriniu metodais. „MS Exel“ programa apskaičiuotas tyrimo duomenų<br />
vidurkio standartinis nuokrypis.<br />
Rezultatai. Fotosintezės pigmentų kiekis sk<strong>ir</strong>tingų genotipų ž<strong>ir</strong>nių lapuose iš<br />
esmės skyrėsi (1 pav.). ‘Cud Kelvedonu’ veislės ž<strong>ir</strong>nių lapuose fotosintezės pigmentų<br />
kiekis buvo didesnis, o ‘Pinochio’ – mažesnis.<br />
1 pav. Imituotų šalnų poveikis fotosintezės pigmentų kiekiui ž<strong>ir</strong>nių lapuose:<br />
A – chlorofilas a; B – chlorofilas b, C – karotinoidai<br />
Fig. 1. Effect of simulated frost on pea photosynthetic pigment content.<br />
A – chlorophyll a; B – chlorophyll b; C – carotenoids.<br />
159
Šalnų poveikis fotosintezės pigmentų kaupimuisi ‘Cud Kelvedonu’ veislės ž<strong>ir</strong>nių<br />
lapuose neturėjo esminės įtakos. ‘Pinochio’ veislės ž<strong>ir</strong>nių fotosintezės sistema jautriai<br />
sureagavo į šalnų poveikį. Po dviejų dienų šalnų iš esmės sumažėjo chlorofilo b<br />
kiekis, o po keturių dienų šalnų beveik perpus sumažėjo chlorofilo a bei karotinoidų<br />
(1 pav.). Po 14 dienų regeneracijos periodo ‘Pinochio’ veislės ž<strong>ir</strong>niuose, patyrusiuose<br />
dviejų dienų šalnų poveikį, chlorofilo a sintezė padidėjo, o chlorofilo b – sumažėjo.<br />
Ž<strong>ir</strong>niuose, patyrusiuose keturių dienų šalnų poveikį, buvo apie 40 % mažiau susintetinta<br />
karotinoidų (2 pav.).<br />
2 pav. Fotosintezės pigmentų kiekis ž<strong>ir</strong>nių lapuose po regeneracijos periodo.<br />
A – chlorofilas a; B – chlorofilas b, C – karotinoidai.<br />
Fig. 2. Photosynthetic pigment content in pea leaves after regeneration period.<br />
A – chlorophyll a; B – chlorophyll b; C – carotenoids.<br />
160
Atlikus sacharidų kiekio matavimus sk<strong>ir</strong>tingų genotipų ž<strong>ir</strong>nių lapuose, rezultatai<br />
buvo gana sk<strong>ir</strong>tingi (3, 4 pav.).<br />
3 pav. Angliavandenių kiekybinė sudėtis ‘Pinochio’ veislės ž<strong>ir</strong>nių lapuose:<br />
a – po poveikio, b – po regeneracijos periodo<br />
Fig. 3. The composition of saccharides in pea leaves, var. ‘Pinochio’;<br />
a – after treatment; b – after regeneration.<br />
4 pav. Angliavandenių kiekybinė sudėtis ‘Cud Kelvedonu’ veislės ž<strong>ir</strong>nių lapuose:<br />
a – po poveikio, b – po regeneracijos periodo<br />
Fig. 4. The composition of saccharides in pea leaves, var. ‘Cud kelvedonu’;<br />
a – after treatment; b – after regeneration.<br />
161
Šalnų poveikis paskatino bendrą sacharidų kaupimąsi ‘Pinochio’ veislės ž<strong>ir</strong>nių<br />
lapuose (3 pav.). Po dviejų dienų šalnų poveikio ž<strong>ir</strong>nių lapuose suintensyvėjo fruktozės,<br />
gliukozės <strong>ir</strong> sacharozės kaupimasis. Dar didesni fruktozės <strong>ir</strong> gliukozės kiekiai<br />
nustatyti ž<strong>ir</strong>nių lapuose po keturių dienų šalnų poveikio. Čia sacharozės sumažėjo, o<br />
maltozės – priešingai – padidėjo, palyginti su augalais, patyrusiais dviejų dienų šalnų<br />
poveikį. Po 14 dienų regeneracijos periodo intensyviai buvo kaupiama gliukozė <strong>ir</strong><br />
sacharozė, tačiau ž<strong>ir</strong>niuose, patyrusiuose dviejų dienų šalnas, sacharozės kiekis buvo<br />
mažesnis. Šalnų poveikį patyrusių ž<strong>ir</strong>nių lapuose nustatyti iš esmės didesni fruktozės<br />
<strong>ir</strong> maltozės kiekiai (3 pav.).<br />
‘Cud Kelvedonu’ veislės ž<strong>ir</strong>nių lapuose po dviejų dienų šalnų poveikio buvo<br />
sukauptas panašus identifikuotų cukrų kiekis, kaip <strong>ir</strong> kontrolinių augalų lapuose<br />
(4 pav.). Besitęsiant šalnų poveikiui, ž<strong>ir</strong>nių lapuose reikšmingai sumažėjo sacharozės<br />
kaupimasis, o fruktozės, gliukozės <strong>ir</strong> maltozės kiekiai kito nežymiai <strong>ir</strong> mažai skyrėsi<br />
nuo augalų, patyrusių dviejų dienų šalnų poveikį. Regeneracijos periodo metu ž<strong>ir</strong>niuose,<br />
patyrusiuose šalnų poveikį, intensyviai kaupėsi gliukozė <strong>ir</strong> sacharozė. Fruktozės<br />
<strong>ir</strong> maltozės sintezė sulėtėjo, tačiau <strong>ir</strong> kontroliniuose, <strong>ir</strong> šalnas patyrusiuose ž<strong>ir</strong>niuose<br />
buvo sintetinamas panašus jų kiekis (4 pav.).<br />
Aptarimas. Augalų augimas <strong>ir</strong> vystymasis labai priklauso nuo aplinkos veiksnių:<br />
šviesos, temperatūros, drėgmės <strong>ir</strong> pakankamo aps<strong>ir</strong>ūpinimo maisto medžiagomis.<br />
Fotosintezė – pagrindinis fiziologinis procesas, lemiantis augalų produktyvumą.<br />
Pasikeitusios aplinkos sąlygos p<strong>ir</strong>miausia turi įtakos augalų fotosintezės sistemai.<br />
Mūsų atlikti tyrimai parodė, kad šalnų poveikis fotosintezės pigmentų kaupimuisi ‘Cud<br />
Kelvedonu’ veislės ž<strong>ir</strong>nių lapuose neturėjo esminės įtakos. Tačiau ‘Pinochio’ veislės<br />
ž<strong>ir</strong>niuose ilgiau trukusios šalnos sukėlė fotosintezės pigmentų kiekio mažėjimą. Tai<br />
rodo, kad augalų reakcija į temperatūros pokyčius priklauso nuo veislės genetinių<br />
savybių.<br />
Augalų tolerantiškumas šalčiui susijęs su osmosinio potencialo sumažėjimu <strong>ir</strong><br />
t<strong>ir</strong>pių junginių padidėjimu ląstelėje (Sasaki <strong>ir</strong> kt., 1998). Aplinkos stresoriai sukelia<br />
svarbius sacharidų metabolizmo pokyčius <strong>ir</strong> reguliuojant reakcijos į stresą mechanizmus,<br />
<strong>ir</strong> pačių angliavandenių sintezę bei katabolizmą. Sacharidai, kaip signalą<br />
perduodančios molekulės, turi įtakos augalams visuose vystymosi tarpsniuose – nuo<br />
sėklų dygimo iki augalo brandos. Sacharidų kaupimasis lapuose <strong>ir</strong> jų metabolizmas<br />
siejamas su fotosintezės inhibicija <strong>ir</strong> sumažėjusiu Rubisko fermento, atsakingo už CO 2<br />
fiksaciją, aktyvumu (Moore <strong>ir</strong> kt., 1998, Nie <strong>ir</strong> kt., 1995, Wang, Nobel, 1996). Mūsų<br />
atlikti tyrimai parodė, kad veikiant šalnoms ‘Pinochio’ ž<strong>ir</strong>nių lapuose kaupėsi daugiau<br />
sacharidų. Ž<strong>ir</strong>niuose, patyrusiuose keturių dienų šalnų poveikį, dėl intensyvios sacharozės<br />
hidrolizės reikšmingai padidėjo heksozių (fruktozės <strong>ir</strong> gliukozės) koncentracija.<br />
Svarbus rodiklis yra heksozių <strong>ir</strong> sacharozės santykis, nes jis parodo angliavandenių<br />
metabolizmo <strong>ir</strong> heksokinazių aktyvumo pakitimus. Augalų, patyrusių keturių dienų<br />
šalnų poveikį, šis santykis buvo apie keturis kartus didesnis nei kontrolinių augalų. Tai<br />
galėjo nulemti <strong>ir</strong> reikšmingai mažesnį fotosintezės pigmentų kiekį ‘Pinochio’ ž<strong>ir</strong>nių<br />
lapuose. Didesnis sacharidų kiekis augaluose padidina jų atsparumą šalnoms (Obrist<br />
<strong>ir</strong> kt., 2001), tačiau besikaupiantis cukrų kiekis augalų lapuose paprastai pablogina jų<br />
augimą (Gupta, Kaur, 2005). Tai vyksta dėl fotosintezėje dalyvaujančų genų slopinimo<br />
(Fowler, Thomashow, 2002).<br />
162
Išvados. 1. Ž<strong>ir</strong>nių reakcija į šalnas priklausė nuo genotipo. Dviejų <strong>ir</strong> keturių<br />
dienų šalnos neigiamai paveikė ‘Pinochio’ veislės ž<strong>ir</strong>nių fotosintezės sistemą, o ‘Cud<br />
Kelvedonu’ veislės ž<strong>ir</strong>niai buvo tolerantiški <strong>ir</strong> sk<strong>ir</strong>tingos trukmės šalnos jiems neturėjo<br />
esminės įtakos.<br />
2. Tiek po dviejų, tiek po keturių dienų šalnų ‘Pinochio’ ž<strong>ir</strong>nių lapuose intensyviai<br />
kaupėsi fruktozė <strong>ir</strong> gliukozė. Tai rodo, kad heksozės aktyviai dalyvauja šalčio<br />
adaptacijos procesuose.<br />
Padėka. Autoriai dėkingi Lietuvos valstybiniam mokslo <strong>ir</strong> studijų fondui, Lietuvos<br />
žemės ūkio ministerijai bei Rosobrazovanije fondui už finansinę paramą projektui.<br />
Gauta 2009 03 02<br />
Parengta spausdinti 2009 03 20<br />
Literatūra<br />
1. Anisimovienė N., Novickienė L., Moskevičiūtė R., Jodinskienė M.,<br />
Jankauskienė J. 2006. Augalų adaptacijos prie šalčio molekulinio mechanizmo<br />
aspektai. Sodininkystė <strong>ir</strong> daržininkystė, 25(2): 45–52.<br />
2. Badaruddin M., Meyer D. W. 2001. Factors Modifying Frost Tolerance of<br />
Legume. Crop Sci., 41: 1 911–1 916.<br />
3. Borovskii G. B., Stupnikova I., Antipina A. I., Vladim<strong>ir</strong>ova S., Voinikov V. K.<br />
2002. Accumulation of dehydrin-like proteins in the mitochondria of cereals in<br />
freezing, drought and ABA treatment. Plant. Biol., 2: 5–15.<br />
4. Bourion V., Lejeune-Henaut I., Munier-Jolain N., Salon C. 2003. Cold acclimation<br />
of winter and spring peas: carbon partitioning as affected by light intensity.<br />
Europ. J. Agronomy, 19: 535–548.<br />
5. Brandsaeter, L. O., Smeby T., Tronsmo A. M., Netland J. 2000. Winter annual<br />
legumes for use as cover crops in row crops in alfalfa establishment on soils<br />
with different drainage characteristics northern regions: II. Frost resistance study.<br />
Crop Sci., 40: 175–181.<br />
6. Ensminger I., Busch F., Humer P. E. 2006. Photostasis and cold acclimation:<br />
sensing low temperature through photosynthesis. Physiol. Plant. 126: <strong>28</strong>–44.<br />
7. Fowler S., Thomashow M. F. 2002. Arabidopsis transcriptome profiling indicates<br />
that multiple regulatory pathways are activated during cold acclimation in<br />
addition to the CBF cold response pathway. Plant Cell, 14: 1 675–1 690.<br />
8. Gupta A. K., Kaur N. 2005. Sugar signalling and gene expression in relation to carbohydrate<br />
metabolism under abiotic stresses in plants. J. Biosci., 30: 761–776..<br />
9. IPCC Climate change 2007: the physical science basis. Summary for policymakers.<br />
Paris.<br />
10. Janda T., Szalai G., Rios-Gonzalez K., Veisz O., Pįldi E. 2002 Correlation<br />
between frost tolerance and antioxidant activities in cereals. Acta Biologica<br />
Szegediensis, 46(3–4): 67–69.<br />
163
11. Klimov V. S., Burakhanova A. E., Dubintina M. I., Alieva P. G., Salnikova P. E.,<br />
Trunova I. T. 2006. Morphophysiological monitoring of winter wheat in spring<br />
in the context of global climate warming. Plant Physiology, 33(4): 363–369.<br />
12. Masclaux-Daubresse C., Purdy S., Lemaitre T., Pourtau N., Taconnat L., Renou<br />
J., Wingler A. 2007. Genetic variation suggests interaction between cold acclimation<br />
and metabolic regulation of leaf senescence. Plant Physiology, 143:<br />
434–446.<br />
13. Moore B. D., Cheng S. H., Rice J., Seemann J. R. 1998. Sucrose cycling, Rubisco<br />
expression, and prediction of photosynthetic acclimation to elevated atmospheric<br />
CO 2<br />
. Plant Cell and Env<strong>ir</strong>onment, 21(8): 905–915.<br />
14. Nie G., Hedrix D. L., Webber A. N., Kimball A., Long S. P. 1995. Increased accumulation<br />
of carbohydrates and decreased photosynthetic gene transcript levels<br />
in wheat grown at an elevated CO 2<br />
concentration in the field. Plant Physiology,<br />
108(3): 975–983.<br />
15. Obrist D., Arnone A., Körner Ch. 2001. In situ effects of elevated atmospheric<br />
CO 2<br />
on leaf freezing resistance and carbohydrates in a Native Temperate grassland.<br />
Annals of Botant, 87: 839–844.<br />
16. Rimkus E., Bukantis A. 2008. Climate change in Lithuania. Climate change and<br />
forest ecosystems: international scientific conference. 22–23 October, Vilnius,<br />
141–142.<br />
17. Sasaki H., Ichimura K., Okada K., Oda M. 1998. Freezing tolerance and soluble<br />
sugar contents affected by water stress during cold-acclimation and de-acclimation<br />
in cabbage seedlings. Scientia Horticulturae, 76: 161–169.<br />
18. Stefanowska M., Karas M., Kubacka-Zebalska M., Kasperska A. 1999. Low<br />
temperature affects of growth an structure of cell Wells In winter oilseed rape<br />
(Brassica napus L. var. oleife<strong>ir</strong>a L.). Plants Annals of Botany, 84: 313–319.<br />
19. Thomashow M. F. 1999. Plant cold acclimation: Freezing tolerance genes and<br />
regulatory mechanisms. Annu. Rev. Plant Physiology, 50: 571–599.<br />
20. Vagujfalvi A., Kerepesi I., Galiba G., Tischner T., Sutka J. 1999. Frost hardiness<br />
depending on carbohydrate changes during cold acclimation in wheat. Plant<br />
Science, 144: 85–92.<br />
21. Wang N., Nobel P. S. 1996. Doubling the CO 2<br />
concentration enhanced the activity<br />
of carbohydrate metabolism enzymes, source carbohydrate production,<br />
photoassimilate transport, and sink strength for Opuntia ficus-indica. Plant<br />
Physiology, 110: 887–893.<br />
164
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. SCIENTIFIC ARTICLES. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Effect of simulated frosts on photosynthesis pigment and<br />
sugar content in pea<br />
S. Sakalauskienė, A. Brazaitytė, S. Lazauskas, A. Urbonavičiūtė,<br />
J. Sakalauskaitė, G. Samuolienė, A. Radzevičius, G. Šabajevienė,<br />
A. Lukatkin, T. Kolmykova, P. Duchovskis<br />
Summary<br />
The object of this study was to evaluate the effect of simulated late frosts on physiological<br />
indices of pea plants. Vegetative experiments were carried out in Laboratory of Plant Physiology<br />
at the Lithuanian Institute of Horticulture in phytotron complex in 2008. Investigated plants:<br />
Pisum sativum L. var. ‘Pinochio’ and var. ‘Cud Kelvedonu’. Plants were exposed to frost two<br />
and four days, by simulating frosts for three and a half hour. Different influence on plant physiological<br />
parameters of two and four days frosts was observed. The reaction of peas to stress<br />
depended on the<strong>ir</strong> genotype. Two and four days frost adversely affected photosynthesis system<br />
of pea var. ‘Pinochio’. Fructose and glucose abundantly accumulated in the leaves of pea var.<br />
‘Pinocchio’ after two and four days frost. Hexoses participate in tolerance to frost processes. Pea<br />
var. ‘Cud Kelvedonu’ was tolerant to frost and frosts of different length had not essential impact.<br />
Key words: frost, pea, sugar, photosynthetic pigments.<br />
165
LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽININKYSTĖS INSTITUTO IR<br />
LIETUVOS ŽEMĖS ŪKIO UNIVERSITETO MOKSLO DARBAI.<br />
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
Sk<strong>ir</strong>tingų žydėjimo indukcijos sąlygų įtaka paprastojo<br />
kmyno augimui bei organogenezei<br />
Giedrė Samuolienė 1, 2 , Pavelas Duchovskis 1, 2<br />
1<br />
Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institutas, Kauno g. 30, LT-54333,<br />
Babtai, Kauno r., el. paštas g.samuoliene@lsdi.lt<br />
2<br />
Lietuvos žemės ūkio universitetas, LT-53361 Akademija, Kauno r.<br />
Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės instituto fitotroniniame komplekse atlikti tyrimai,<br />
siekiant nustatyti foto- <strong>ir</strong> termoindukcijos sąlygų poveikį paprastojo kmyno augimui <strong>ir</strong><br />
organogenezei. Objektas – paprastasis kmynas (Carum carvi L.), veislė – ’Gintaras’. Kmynams<br />
suformavus 10 lapų skrotelėje, 120 parų buvo sudarytos tokios žydėjimo indukcijos fotoperiodo<br />
<strong>ir</strong> temperatūros sąlygos: 8 val. – 4 °C, 16 val. – 4 °C. Gauti rezultatai parodė, kad paprastasis<br />
kmynas, suformavęs 10 asimiliuojančių lapų skrotelėje, buvo visai pabaigęs juvenalinį<br />
periodą <strong>ir</strong> gebėjo priimti tiek ilgos, tiek trumpos dienos fotoindukcinį bei termoindukcinį<br />
poveikį. Kmynų žydėjimo indukcijos periodas nėra ilgas, todėl dar esant žemai temperatūrai<br />
augaluose vyko evokacijos bei žiedų iniciacijos procesai. Žema teigiama temperatūra nėra<br />
kmynų evokacijos procesus ribojantis veiksnys. Ilgesnis žydėjimo indukcijos fotoperiodas<br />
skatino organogenezę, tačiau neturėjo esminės įtakos paprastojo kmyno augimo procesams<br />
sk<strong>ir</strong>tinguose organogenezės etapuose.<br />
Reikšminiai žodžiai: asimiliacinis plotas, augimo rodikliai, fotosintezės produktyvumas,<br />
organogenezė.<br />
Įvadas. Siekiant valdyti <strong>ir</strong> optimizuoti augalų morfogenezės <strong>ir</strong> derliaus formavimo<br />
procesus, būtina turėti žinių apie augimo bei vystymosi fiziologinius procesus <strong>ir</strong><br />
biomasės pasisk<strong>ir</strong>stymą tarp derliaus komponentų. Tiek augimas, tiek biomasės pasisk<strong>ir</strong>stymas<br />
priklauso nuo augalo vystymosi tarpsnio (Fageria <strong>ir</strong> kt., 2006). Augimas<br />
taip pat apibūdina augalų vystymosi metu vykstančius kiekybinius pakitimus. Augalai<br />
gali keisti biomasės santykį, pask<strong>ir</strong>stydami ją lapams, stiebams ar šaknims (Evans,<br />
Poorter, 2001). Anot Rubatzky <strong>ir</strong> bendraautorių (2007), šakniavaisiui augant, naujų lapų<br />
formavimasis sulėtėja. Žiedynstiebio formavimas <strong>ir</strong> žydėjimas taip pat labai sulėtina<br />
lapų augimą. Augimas remiasi biomasės kaupimu <strong>ir</strong> gali būti išreiškiamas lapų plotu,<br />
ūglių, šaknų <strong>ir</strong> bendra mase, augalo aukščiu, augimo tempu ar fotosintezės produktyvumu<br />
(McCauley, 1990). Žemės ūkyje, vykstant fotosintezės procesui, saulės energija<br />
surišama augalų sausoje masėje, todėl šios masės kaupimasis tinka augimui apibūdinti.<br />
Fotosintezės produktyvumas priklauso nuo sausos masės prieaugio asimiliacinio lapų<br />
ploto vienetui per laiko tarpą. Paprastai ankstyvaisiais augimo tarpsniais fotosintezės<br />
167
produktyvumas yra mažas, vėliau jis didėja <strong>ir</strong> maksimumą pasiekia maždaug iki žydėjimo<br />
(Fageria <strong>ir</strong> kt., 2006). Svarbus pasėlių augimo rodiklis yra augalo augimo <strong>ir</strong><br />
lapų ploto santykis (Montero <strong>ir</strong> kt., 2000).<br />
Be daugelio ekologinių (temperatūra, fotoperiodas) <strong>ir</strong> agrotechninių (sėjos laikas,<br />
tankumas, maisto medžiagos ar drėgmė <strong>ir</strong> kt.) sąlygų, kmynų vystymuisi <strong>ir</strong> žydėjimui<br />
labai svarbios <strong>ir</strong> biologinės savybės. Viena pagrindinių savybių, lemiančių žydėjimo<br />
indukciją, yra juvenalinio periodo trukmė bei jo ryšys su vernalizacija. Literatūroje<br />
aptinkama nemažai darbų, patv<strong>ir</strong>tinančių žemų temperatūrų svarbą kmynų žydėjimui<br />
(Bouwmeester, Kuijpers, 1993; Németh, 1998; Putievsky <strong>ir</strong> kt., 1994; Rünger, 1977;<br />
Sváb, 1993; Toxopeus, Bouwmeester, 1993). Žinoma, kad dvimečiams <strong>ir</strong> daugiamečiams<br />
augalams temperatūros <strong>ir</strong> fotoperiodo poveikio santykis yra svarbus žydėjimą<br />
kontroliuojantis veiksnys (Bernier <strong>ir</strong> kt., 1993; Corbesier, Coupland, 2005; Levy,<br />
Dean, 1998; Samuolienė <strong>ir</strong> kt., 2008). Tačiau literatūros duomenimis, kmynų žydėjimo<br />
iniciacijai visai nereikia trumpos dienos indukcijos, taip pat nustatyta, kad bet koks<br />
fotoperiodinis atsakas pas<strong>ir</strong>eiškia tik veikiant žemai temperatūrai (Németh, 1998;<br />
Putievsky, 1983). Pasak N. Glusenko (1977), kitas esminis kmynų žydėjimui įtakos<br />
turintis vystymosi rodiklis yra šakniavaisio skersmuo. Nustatytas teigiamas linijinis<br />
priklausomumas tarp šaknų skersmens <strong>ir</strong> sukurtos biomasės.<br />
Darbo tikslas – išt<strong>ir</strong>ti žydėjimo indukcijos veiksnių poveikį paprastojo kmyno<br />
augimui <strong>ir</strong> organogenezei.<br />
Tyrimo objektas, metodai <strong>ir</strong> sąlygos. Bandymai atlikti LSDI fitotroniniame komplekse<br />
pagal vegetacinio bandymo metodiką (Żurbicki, 1974). Objektas – paprastasis<br />
kmynas (Carum carvi L.), veislė – ‘Gintaras’. Kmynams sudygus, juvenalinio periodo<br />
metu šiltnamyje buvo palaikoma 21/16 ± 5 °C temperatūra <strong>ir</strong> 16 val. fotoperiodas.<br />
Augalams suformavus 10 lapų skrotelėje, atsilikę <strong>ir</strong> peraugę augalai buvo pašalinti, o<br />
vegetaciniai indai su likusiais augalais perkelti į fitotrono kameras. Žydėjimo indukcijos<br />
metu sudarytos tokios fotoperiodo <strong>ir</strong> temperatūros sąlygos: 8 val. – 4 °C, 16 val. – 4 °C.<br />
Po 120 parų nustatyti organogenezės etapai pagal F. Kuperman (Куперман, 1982),<br />
atlikti biometriniai matavimai. Fotosintezės produktyvumas (Fpr) apskaičiuotas pagal<br />
formulę:<br />
Fpr = (M/L) × 0,5 × t<br />
(1), čia:<br />
M – sausios masės prieaugis tam tikrame organogenezės etape; L – asimiliacinis<br />
plotas tam tikrame organogenezės etape; T – laiko trukmė nuo sudygimo.<br />
Tyrimo duomenų vidurkio standartinis nuokrypis apskaičiuotas „MS Exel“<br />
programa.<br />
Rezultatai. Nustatyta, kad po 120 parų žydėjimo indukcijos žema temperatūra<br />
visi augalai, nesvarbu kokia buvo fotoperiodo trukmė vernalizacijos metu, jau formavo<br />
generatyvius organus. Trumpos <strong>ir</strong> ilgos dienos sąlygomis apie 10 % kmynų buvo žiedų<br />
iniciacijos <strong>ir</strong> diferenciacijos tarpsnio (V organogenezės etapas). Mejozės, mikrosporogenezės<br />
<strong>ir</strong> gametogenezės procesai (VI <strong>ir</strong> VII organogenezės etapai; atitinkamai apie 38<br />
<strong>ir</strong> <strong>28</strong> % augalų) žydėjimo indukcijos metu vyko greičiau esant trumpai dienai. Tačiau<br />
ilga diena sąlygojo dvigubai spartesnį augalų žydėjimą (1 lentelė). Taip pat ilga diena<br />
lėmė šiek tiek didesnio paprastojo kmyno šakniavaisio skersmens formavimą, nors<br />
šie sk<strong>ir</strong>tumai <strong>ir</strong> nebuvo statistiškai reikšmingi (1 lentelė).<br />
168
1 lentelė. Žydėjimo indukcijos sąlygų poveikis paprastojo kmyno šakniavaisio<br />
skersmeniui sk<strong>ir</strong>tinguose organogenezės etapuose<br />
Table 1. The influence of flowering induction conditions on the rootstock diameter during<br />
different organogenesis stages in common caraway<br />
Poveikis<br />
Treatment<br />
Organogenezės<br />
etapas<br />
Organogenesis<br />
stage<br />
Šakniavaisio<br />
skersmuo<br />
Diameter of rootstock,<br />
mm<br />
8 val. / h – 4 °C 16 val. / h – 4 °C<br />
Žydinčių augalų<br />
kiekis<br />
Ratio of flowering<br />
plants, %<br />
Šakniavaisio<br />
skersmuo<br />
Diameter of rootstock,<br />
mm<br />
Žydinčių augalų<br />
kiekis<br />
Ratio of flowering<br />
plants, %<br />
V 7,5 ± 0,26 12 7,5 ± 0,66 9<br />
VI 7,8 ± 0,51 40 8,5 ± 0,22 26<br />
VII 10,8 ± 0,66 36 11,3 ± 0,87 29<br />
VIII 11,4 ± 0,15 12 10,8 ± 0,44 26<br />
IX - - 11,5 ± 1,01 10<br />
Fotoperiodo trukmė žydėjimo indukcijos (termoindukcijos) metu neturėjo įtakos<br />
paprastojo kmyno vystymosi tendencijoms. Ji neturėjo didelės įtakos nei šakniavaisių,<br />
nei žiedynstiebio formavimui. Reikšmingų sk<strong>ir</strong>tumų tarp šakniavaisių ar augalų<br />
aukščio, žiedynsiebio tarpubamblių aukščio <strong>ir</strong> skaičiaus nei trumpos, nei ilgos dienos<br />
sąlygomis nenustatyta (pav.). Iš 2 lentelėje pateiktų duomenų matyti, kad augalui<br />
vystantis asimiliacinis plotas didėja, nesvarbu koks lapų skaičius. Tai susiję su žiedynstiebio<br />
ilgiu kiekviename organogenezės etape (pav.).<br />
Pav. Šakniavaisio <strong>ir</strong> žiedynstiebio tarpubamblių ilgis (cm)<br />
sk<strong>ir</strong>tingais paprastojo kmyno organogenezės etapais<br />
Fig. 1. The length (cm) of rootstock and internodes of inflorescence stem<br />
during different common caraway organogenesis stages<br />
169
2 lentelė. Lapų skaičiaus <strong>ir</strong> asimiliacinio ploto kitimas sk<strong>ir</strong>tingais paprastojo<br />
kmyno organogenezės etapais<br />
Table 2. The variation of leaves number and assimilating area during different development<br />
stages in common caraway<br />
Poveikis<br />
Treatment<br />
Organogenezės<br />
etapas<br />
Organogenesis<br />
stage<br />
Lapų skaičius,<br />
vnt.<br />
Number of leaves<br />
(psc.)<br />
8 val. / h – 4 °C 16 val. / h – 4 °C<br />
Asimiliacinis<br />
plotas<br />
Assimilating area,<br />
cm 2<br />
Lapų skaičius,<br />
vnt.<br />
Number of leaves<br />
(psc.)<br />
Asimiliacinis<br />
plotas<br />
Assimilating area,<br />
cm 2<br />
V 16 ± 2,2 217,7 ± 69,8 19 ± 1,3 209,16 ± 22,6<br />
VI 14 ± 0,4 179,1 ± 24,3 16 ± 1,0 218,4 ± 88,7<br />
VII 21 ± 1,4 330,7 ± 153,5 15 ± 0,8 305,0 ± 19,1<br />
VIII 16 ± 0,9 641,2 ± 230,9 14 ± 0,9 390,3 ± 1<strong>28</strong>,7<br />
IX - - 11 ± 1,7 394,0 ± 95,0<br />
Augalams vystantis, abiejų poveikių metu nustatyta ta pati žalios <strong>ir</strong> sausos masių<br />
kaupimo <strong>ir</strong> jų santykio tendencija (3 lentelė). V–VI organogenezės etapuose žalia <strong>ir</strong><br />
sausa masės nekito. VII organogenezės etape, baigiantis mejozės procesams, <strong>ir</strong> iki žydėjimo<br />
labai suaktyvėjo žalios, taip pat <strong>ir</strong> sausos masių kaupimas. Augalams vystantis,<br />
žalios <strong>ir</strong> sausos masių santykis mažėjo. Veikiant ilga diena, šis rodiklis didėjo, išskyrus<br />
VII organogenezės etapą. Šiame etape nustatytas didžiausias grynasis fotosintezės<br />
produktyvumas, nesvarbu kokia buvo fotoperiodo trukmė (3 lentelė).<br />
3 lentelė. Augimo charakteristikos sk<strong>ir</strong>tinguose paprastojo kmyno vystymosi<br />
etapuose<br />
Table 3. Growth characteristics during different development stages in common caraway<br />
Poveikis<br />
Treatment<br />
Organogenezės<br />
etapas<br />
Organogenesis<br />
stage<br />
Žalia masė Sausa masė<br />
Fresh Dry weight,<br />
weight, g g<br />
Žalios <strong>ir</strong> sausos<br />
masių santykis<br />
Ratio of fresh and<br />
dry weight, %<br />
Grynasis fotosintezės<br />
produktyvumas,<br />
g cm -2 parą -1<br />
Netto photosynthetic<br />
productivity<br />
(g cm -2 day -1 )<br />
8 val. / h – 4 °C V 12,6 ± 4,41 1,3 ± 0,56 10,2 ± 1,17 2,2 ± 0,34<br />
VI 12,4 ± 1,36 1,3 ± 0,08 10,4 ± 0,73 2,7 ± 0,48<br />
VII 32,7 ± 7,17 3,0 ± 0,75 9,1 ± 0,30 3,7 ± 0,78<br />
VIII 41,8 ± 3,8 ± 0,97 9,0 ± 0,29 2,2 ± 0,34<br />
10,92<br />
IX - - - -<br />
16 val. / h – 4 °C V 13,6 ± 1,18 1,6 ± 0,38 11,6 ± 2,30 2,8 ± 0,41<br />
VI 13,5 ± 1,93 1,3 ± 0,06 11,6 ± 1,27 2,8 ± 0,66<br />
VII 22,3 ± 1,72 2,8 ± 0,15 12,8 ± 1,60 3,4 ± 0,33<br />
VIII 25,9 ± 7,62 2,6 ± 0,69 10,3 ± 1,27 2,5 ± 0,32<br />
IX 29,6 ± 7,79 3,0 ± 0,89 10,2 ± 0,60 2,8 ± 0,19<br />
170
Aptarimas. Anot Németh <strong>ir</strong> bendraautorių (1997), dvimečių kmynų vystymuisi<br />
<strong>ir</strong> žydėjimo iniciacijai didelę reikšmę turi augalų išsivystymo lygis prieš žydėjimo<br />
indukciją bei vernalizacijos trukmė. Jau 1977 metais Glusenko nustatė, kad kmynų<br />
juvenalinis periodas baigiasi, kai jie suformuoja bent šešis asimiliuojančius lapus <strong>ir</strong><br />
kai šakniavaisio skersmuo siekia bent 5 mm (Glusenko, 1977). Tačiau buvo pastebėta,<br />
kad kmynams, kurių šakniavaisio skersmuo yra mažesnis kaip 8 mm, reikia ilgesnio<br />
vernalizacijos periodo (Németh <strong>ir</strong> kt., 1997). Tai sutampa <strong>ir</strong> su mūsų duomenimis,<br />
kai 120 parų termoindukcijos poveikis lėmė visišką paprastojo kmyno perėjimą iš<br />
vegetatyvinės į generatyvinę būseną, tai yra visišką žiedyno ašies šoninių elementų<br />
susiformavimą (II evokacijos tarpsnis) (1 lentelė). Todėl kmynai, prieš žydėjimo<br />
indukciją suformavę 10 asimiliuojančių lapų, dar žemos temperatūros sąlygomis pabaigė<br />
žydėjimo iniciaciją <strong>ir</strong> evokaciją. Nustatyta, kad po vernalizacijos tik apie 10 %<br />
augalų buvo žiedų iniciacijos <strong>ir</strong> diferenciacijos tarpsnio, o visi kiti augalai perėję į<br />
vėlesnius žydėjimo iniciacijos tarpsnius. V organogenezės etape, nesvarbu kokia buvo<br />
fotoperiodo trukmė, visų kmynų šakniavaisių skersmuo buvo 7,5 mm (± 0,6 mm), o<br />
pasibaigus mikrosporogenezei <strong>ir</strong> prasidėjus gametogenezei (VII organogenezės etapas),<br />
šakniavaisių skersmuo buvo apie 11 mm (1 lentelė). Weglarz (1982) duomenimis,<br />
kmynai, suformavę 8–15 mm skersmens šakniavaisį, žydėjo 80–95 %. Havalda (1980)<br />
stebėjimai parodė, kad sėklų derlius priklauso nuo individų, kurių šakniavaisio skersmuo<br />
ne mažesnis kaip 6 mm. Tarp šakniavaisių skersmens <strong>ir</strong> produkcijos masės buvo<br />
nustatytas teigiamas tiesinis priklausomumas. Augalai, kurių šakniavaisio skersmuo<br />
buvo didesnis kaip 10 mm, buvo ypač produktyvūs.<br />
Mūsų duomenimis, trumpos dienos (8 val.) sąlygomis prieš mikrosporogenezę<br />
nustatytas šiek tiek didesnis asimiliacinis plotas. Tokių rezultatų negauta palaikant<br />
ilgos dienos (16 val.) fotoperiodą. Taip pat vėlesniuose organogenezės etapuose<br />
nustatyta asimiliacinio ploto didėjimo tendencija, nors lapų skaičius buvo mažesnis<br />
(2 lentelė). Anot Rubatzky, ankstyvame šakniavaisio augimo etape ypač padidėja<br />
bendras lapų plotas p<strong>ir</strong>miausia dėl to, kad padidėja atsk<strong>ir</strong>ų lapų plotas, o ne lapų skaičius<br />
(Rubatzky <strong>ir</strong> kt., 2007). Mūsų duomenys rodo, kad asimiliacinio ploto didėjimas<br />
(2 lentelė) susijęs <strong>ir</strong> su žiedynstiebio vystymusi vėlesniuose organogenezės etapuose<br />
(pav.). Apskritai intensyvesnis lapų augimas turėjo teigiamos įtakos <strong>ir</strong> šakniavaisio<br />
augimui (1 <strong>ir</strong> 2 lentelės).<br />
Atherton <strong>ir</strong> bendraautoriai nurodo, kad skėtinių šeimos augalų, morkų lapų plotas,<br />
žalia <strong>ir</strong> sausa masės buvo didesnės esant žemai temperatūrai <strong>ir</strong> 16 val. fotoperiodui<br />
(Atherton <strong>ir</strong> kt., 1990). Mūsų duomenimis, paprastojo kmyno žalia <strong>ir</strong> sausa masės būna<br />
didesnės palaikant trumpos dienos fotoperiodą, tačiau jų santykis didesnis esant ilgai<br />
dienai (3 lentelė). Todėl galima teigti, kad kmynuose vykstantys fotosintezės procesai<br />
priklauso nuo fotoperiodo trukmės. Žinoma, kad sausa masė rodo organinę sausą masę,<br />
gautą iš fotosintezės <strong>ir</strong> baltymų metabolizmo. O sausa masės padidėjimas augalams<br />
augant labiausiai susijęs su intensyvia fotosinteze, kuri priklauso nuo padidėjusio<br />
lapų ploto (Frageria <strong>ir</strong> kt. 2006). Mūsų duomenimis, esant ilgai dienai žalios <strong>ir</strong> sausos<br />
masės santykis kmynuose yra didesnis, tačiau grynasis fotosintezės produktyvumas,<br />
palyginti su trumpos dienos poveikiu, iš esmės nesisk<strong>ir</strong>ia. Gali būti, kad sausos masės<br />
didėjimas, vystantis žiedynstiebiui (3 lentelė), susijęs su aktyviu asimiliatų pernešimu<br />
171
iš lapų <strong>ir</strong> stiebų į sėklas (Guindo <strong>ir</strong> kt., 1994). Kaip žinoma, skėtinių šeimos augalų <strong>ir</strong><br />
žiedynstiebis, <strong>ir</strong> lapai gali formuotis vienu metu. Todėl asimiliatų pasisk<strong>ir</strong>stymas tarp<br />
vegetatyvinių <strong>ir</strong> generatyvinių organų taip pat lemia žiedynų dydį. Apibendrinant gautus<br />
duomenis galima teigti, kad žydėjimas, o vėliau <strong>ir</strong> derlius, priklauso nuo suminės<br />
fiziologinių procesų bei morfologinio vystymosi sąveikos.<br />
Išvados. Paprastasis kmynas, suformavęs 10 asimiliuojančių lapų skrotelėje, buvo<br />
visai pabaigęs juvenalinį periodą <strong>ir</strong> gebėjo priimti tiek ilgos, tiek trumpos dienos fotoindukcinį<br />
bei termoindukcinį poveikį. Esant ilgam foto- <strong>ir</strong> termoindukcijos periodui,<br />
kmynai dar žemos temperatūros sąlygomis baigė žydėjimo indukcijos <strong>ir</strong> evokacijos<br />
procesus. Žema teigiama temperatūra nėra kmynų evokacijos procesus ribojantis<br />
veiksnys. Ilgesnis žydėjimo indukcijos fotoperiodas skatino organogenezės tempus,<br />
tačiau neturėjo esminės įtakos paprastojo kmyno augimo procesams sk<strong>ir</strong>tinguose<br />
organogenezės etapuose.<br />
Gauta 2009 02 24<br />
Parengta spausdinti 2009 03 20<br />
Literatūra<br />
1. Atherton J. G., Graigon J., Basher E. A. 1990. Flowering and bolting in carrot.<br />
I. Juvenility, cardinal temperatures and thermal time for vernalization. Journal of<br />
Horticultural Science, 65(4): 423–429.<br />
2. Bernier G., Havelange A., Houssa C., Petitjean A., Lejeune P. 1993. Physiological<br />
signals that induce flowering. The Plant Cell, 5: 1 147–1 155.<br />
3. Bouwmeester H., Kuijpers A. M. 1993. Relationships between assimilate supply<br />
and essential oil accumulation in annual and biennial caraway (Carum carvi L.).<br />
Journal Essent. Oil Research, 5: 143–152.<br />
4. Corbesier L., Coupland G. 2005. Photoperiodic flowering of Arabidopsis: integrating<br />
genetic and physiological approaches to characterization of the floral<br />
stimulus. Plant, Cell and Env<strong>ir</strong>onment, <strong>28</strong>: 54–66.<br />
5. Evans J. R., Poorter H. 2001. Photosynthetic acclimation of plants to growth<br />
<strong>ir</strong>radiance: the relative importance of specific leaf area and nitrogen partitioning<br />
in maximizing carbon gain. Plant, Cell and Env<strong>ir</strong>onment, 24: 755–767.<br />
6. Fageria N. K., Baligar V. C., Clark R. B. 2006. Physiology of crop production.<br />
The Haworth Press, USA.<br />
7. Glusenko N. N. 1977. Results of the study on caraway collection. Annals of<br />
the Research institute for essential oil crops of the ministry of agriculture.<br />
Simferopol.<br />
8. Guindo D., Wells B. R., Norman R. J. 1994. Cultivar and nitrogen rate influence<br />
on nitrogen uptake and partioning in rice. A Soil Science Soc. Am. Journal. 58:<br />
840–845.<br />
172
9. Havalda G. 1980. Comparison experiments on annual and biennial taxa of<br />
caraway. Diploma work at the University of Horticulture and Food Industry.<br />
Hungary.<br />
10. Levy Y. Y., Dean C. 1998. The transition to flowering. The Plant Cell, 10:<br />
1 973–1 989.<br />
11. McCauley G. N. 1990. Sprinkler vs. Flood <strong>ir</strong>rigation in traditional rise production<br />
regions of southeast Texas. Agronomy Journal, 82: 677–683.<br />
12. Montero F. J., de Juan J. A., Cuesta A., Brasa A. 2000. Nondestructive methods<br />
to estimate leaf area in Vitis vinifera L. HortScience, 35(4): 696–698.<br />
13. Németh E., Bernáth J., Pluhár Z. 1997. Factors influencing flower initiation in<br />
caraway (Carum carvi L.). Journal of Herbs, Species & Medicinal Plants, 5(3):<br />
41–50.<br />
14. Németh E. 1998. Caraway. The genus Carum. Harwood Academic Publishers,<br />
UK.<br />
15. Putievsky E., Ravid U., Dudal N., Katz<strong>ir</strong> I. 1994. A new cultivar of caraway<br />
(Carum carvi L.) and its essential oil. Journal of Herbs, Species & Medicinal<br />
Plants, 2: 81–84.<br />
16. Putievsky E. 1983. Temperature and day-length influences on the growth and<br />
germination of sweet basil and oregano. Journal of Horticulture Science, 58(4):<br />
583–587.<br />
17. Rubatzky V. E., Qu<strong>ir</strong>os C. F., Simon P. W. 2007. Carrots and related vegetable<br />
Umbelliferae. CPI Antony Rowe, UK.<br />
18. Rünger W. 1977. Flower formation and development. Mezogazdasagi Publisher,<br />
Budapest.<br />
19. Samuolienė G., Šabajevienė G., Urbonavičiūtė A., Duchovskis P. 2008. Augalų<br />
morfogenezė <strong>ir</strong> žydėjimo iniciacija. Sodininkystė <strong>ir</strong> daržininkystė, 27(3):<br />
241–251.<br />
20. Sváb J. 1993. Carum carvi L. Wild growing and cultivated medicinal plants.<br />
Budapest.<br />
21. Toxopeus I. H., Bowmeester J. 1993. Improvement of caraway essential oil<br />
and carvone production in the Netherlands. Industrial Crops and Products, 1:<br />
295–301.<br />
22. Weglarz Z. 1982. Effect of agricultural agents on transition of Carum carvi L.<br />
From vegetative to generative phase. I. Effect of seedling rootstock size on the<br />
value of caraway seedlings. Herba Botanica, <strong>28</strong>: 171–177.<br />
23. Żurbicki Z. 1974. Metodyka doswiadczen wazonowych. PWR I L, Warszawa.<br />
24. Куперман Ф. М., Ржанова Е. И., Мурашев В. В., Львова И. Н., Седова Е. А.,<br />
Ахундова В. А., Щербина И. П. 1982. Биология развития культурных<br />
растений. Высшая школа, Москва.<br />
173
SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ. SCIENTIFIC ARTICLES. 2009. <strong>28</strong>(1).<br />
The influence of different flowering induction conditions<br />
on the growth and organogenesis of common caraway<br />
G. Samuolienė, P. Duchovskis<br />
Summary<br />
The experiments were carried out in phytotrone complex of LIH. The aim of these investigations<br />
was to determine the influence of photo- and thermo- induction conditions on<br />
the growth and organogenesis of common caraway (Carum carvi L.), var. ‘Gintaras’. For<br />
flowering induction common caraways with 10 leaves in rosette were kept in the phytotron<br />
chambers with different photo and thermo periods for 120 days: 8 h – 4 °C; 16 h – 4 °C. Our<br />
results showed that for common caraway with 10 assimilating leaves the juvenile period is<br />
completely finished. And they are able to accept bough short and long day photo inductive and<br />
thermo inductive stimulus. The flowering induction period for caraway isn’t long; therefore<br />
the processes of flowering initiation and evocation for caraway were still going during low<br />
temperature conditions. Low positive temperature wasn’t limiting factor for evocation processes<br />
in caraway. The longer photoperiod during flowering induction accelerated organogenesis, but<br />
made no sufficient influence on caraway growth processes during different organogenesis stages.<br />
Key words: assimilating area, growth parameters, organogenesis, photosynthetic productivity.<br />
174
ATMINTINĖ AUTORIAMS, RAŠANTIEMS<br />
Į MOKSLO DARBUS „SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ“<br />
Straipsnio rankraščio pateikimo–priėmimo procedūra<br />
Straipsnius redakcijai gali pateikti bet kurie Lietuvos ar užsienio šalies mokslo<br />
darbuotojai bei asmenys, d<strong>ir</strong>bantys mokslinį darbą. Ne mokslo darbuotojo straipsnis<br />
turi būti parašytas kartu su mokslo darbuotoju.<br />
Rankraštis redakcijai siunčiamas paštu dviem egzemplioriais, atspausdintas<br />
kompiuteriu popieriuje, laikantis toliau tekste nurodytų reikalavimų. Pateiktas<br />
straipsnio rankraštis užregistruojamas <strong>ir</strong> perduodamas redaktorių kolegijos nariui,<br />
kuruojančiam šią sritį. Jis įvertina, ar rankraščio turinys <strong>ir</strong> forma atitinka<br />
svarbiausius periodiniams straipsniams keliamus reikalavimus. Rankraščiai, kurie<br />
buvo atmesti p<strong>ir</strong>mojo vertinimo metu, su aiškinamuoju raštu grąžinami autoriui.<br />
Jeigu straipsnio tinkamumas nekelia abejonių, redaktorių kolegijos narys sk<strong>ir</strong>ia<br />
du recenzentus.<br />
Pataisytą rankraštį autorius turi atsiųsti el. paštu arba paštu redakcijai kartu su<br />
elektronine laikmena (diskeliu arba kompaktiniu disku) per dešimt dienų.<br />
Struktūra <strong>ir</strong> apimtis<br />
Rankraščio reikalavimai<br />
Rankraščio forma turi atitikti periodiniams moksliniams straipsniams keliamus<br />
reikalavimus. Teksto <strong>ir</strong> jo sudedamųjų dalių seka tokia:<br />
– Straipsnio pavadinimas (ne daugiau kaip 10 žodžių)<br />
Pavadinimas rašomas mažosiomis raidėmis paryškintu šriftu (Augalų adaptacijos<br />
prie šalčio molekulinio mechanizmo aspektai).<br />
– Autoriaus vardas, pavardė<br />
Vardas, pavardė – mažosiomis raidėmis paryškintu šriftu (Vyktor Sharma).<br />
Jeigu yra keli autoriai, rašoma mažėjančia jų autorystės indėlio tvarka.<br />
– Institucija, adresas, elektroninis paštas<br />
Rašomi mažosiomis raidėmis kursyvu (Italic) (Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong><br />
daržininkystės institutas).<br />
Pagrindinis tekstas<br />
– Santrauka (iki 1 400 rašybos ženklų, arba 250 žodžių)<br />
Labai glaustai pateikiami tikslai, sąlygos, svarbiausi rezultatai.<br />
– Reikšminiai žodžiai (ne daugiau kaip 10)<br />
– Įvadas<br />
Trumpai išdėstoma nagrinėjama problema, ankstesni kitų panašių tyrimų<br />
rezultatai, darbo reikalingumas, originalumas. Nurodomas darbo tikslas.<br />
– Tyrimo objektas, metodai <strong>ir</strong> sąlygos<br />
175
– Rezultatai<br />
Trumpai išdėstomi tyrimų metu surinkti duomenys, dokumentai (lentelės,<br />
grafikai).<br />
– Aptarimas<br />
Aptariami, bet ne kartojami „Rezultatų“ skyrelyje pateikti duomenys, palyginami<br />
su kitų autorių duomenimis, aiškinamos t<strong>ir</strong>tų reiškinių priežastys, keliamos<br />
naujos idėjos, hipotezės.<br />
– Išvados<br />
– Padėka (neprivaloma)<br />
– Literatūra<br />
Rekomenduojama į sąrašą įtraukti ne mažiau kaip 10 naujausių literatūros<br />
šaltinių rašoma tema.<br />
– Santrauka lietuvių <strong>ir</strong> anglų kalbomis (600–1 400 sp. ženklų)<br />
Straipsnių, kurie parašyti remiantis netradiciniais bandymų duomenimis <strong>ir</strong> jų<br />
rezultatais, struktūrinės teksto dalys gali būti <strong>ir</strong> kitokios.<br />
Straipsnis turi būti ne daugiau kaip 10 puslapių apimties kompiuteriu rinkto<br />
teksto, įskaitant lenteles <strong>ir</strong> paveikslus (didesnės apimties straipsniai derinami su<br />
redaktorių kolegijos p<strong>ir</strong>mininku).<br />
Teksto parengimas<br />
Straipsnis rašomas lietuvių <strong>ir</strong> anglų kalbomis <strong>ir</strong> spausdinamas Microsoft<br />
WORD teksto redaktoriumi Windows 2000, XP ar VISTA operacinėse sistemose.<br />
Tekstas rašomas Times New Roman 12 dydžio šriftu, A4 formato<br />
(210 × 297 mm) lape, atstumas tarp rankraščio eilučių – 1 (single), išlyginamas iš<br />
abiejų pusių. Paraščių plotis: v<strong>ir</strong>šuje – 2 cm, apačioje – 2 cm, dešinėje –1,5 cm,<br />
ka<strong>ir</strong>ėje – 3 cm. Straipsnis pateikiamas elektronine laikmena.<br />
Paryškintai (Bold) rašoma: straipsnio pavadinimas visomis kalbomis, antraštės<br />
bei svarbiausi struktūros elementai (įvadas, tyrimo objektas, metodai <strong>ir</strong> sąlygos,<br />
rezultatai, aptarimas, išvados, padėka, literatūra, santrauka). Kursyvu (Italic)<br />
rašomi lotyniškieji augalų rūšių, genčių, ligų, kenkėjų, mikroorganizmų <strong>ir</strong> kitų<br />
biologinių objektų pavadinimai. Augalų veislių pavadinimai rašomi viengubose<br />
kabutėse (pvz., ‘Auksis’).<br />
Cituojamas šaltinis tekste nurodomas lenktiniuose skliaustuose (autoriaus<br />
pavardė, metai).<br />
Lentelės<br />
Lentelėse neturi būti kartojama paveiksluose ar kitose iliustracijose pateikta<br />
informacija.<br />
Lentelių tekstas rašomas lietuvių <strong>ir</strong> anglų kalbomis Times New Roman<br />
12 dydžio šriftu, jeigu parašyti tekstai talpinami vienoje eilutėje, tarp jų dedamas<br />
ženklas /. Lentelės teksto dalys vertikaliomis <strong>ir</strong> horizontaliomis linijomis neatsk<strong>ir</strong>iamos.<br />
Horizontaliomis linijomis atsk<strong>ir</strong>iamos tik lentelės metrikos dalys <strong>ir</strong> lentelės<br />
pabaiga. Lentelės padėtis puslapyje tik vertikali (Portrait).<br />
176
Bandymų veiksnių gradacijos lentelėse neturi būti žymimos skaičiais, sudėtingomis<br />
santrumpomis, o pateikiamos visa arba suprantamai sutrumpinta aprašo<br />
forma. Pateikiama santrumpa turi būti paaiškinama p<strong>ir</strong>mosios lentelės (paveikslo)<br />
apraše.<br />
Statistiniai duomenys, skaičiai <strong>ir</strong> skaitmenys<br />
Pageidautina detaliai aprašyti taikytus tyrimų metodus <strong>ir</strong> nurodyti jų originalius<br />
šaltinius. Labai svarbi informacija apie lauko, vegetacinių <strong>ir</strong> kt. bandymų<br />
išdėstymo schemą <strong>ir</strong> jos pas<strong>ir</strong>inkimo motyvus. Lentelėse <strong>ir</strong> paveiksluose pateikiami<br />
duomenys privalo būti statistiškai įvertinti. Rodiklių žymėjimo santrumpos turi<br />
būti paaiškintos, jeigu jos neatitinka tarptautinių ISO standartų.<br />
Paveikslai<br />
Visa iliustracinė medžiaga – brėžiniai, grafikai, diagramos, fotografijos, piešiniai<br />
<strong>ir</strong> kt. – vadinami bendru paveikslų vardu. Tekstas juose rašomas lietuvių <strong>ir</strong><br />
anglų kalbomis.<br />
Paveikslai turi būti nespalvoti, padaryti Microsoft Office 2000, 2003, XP,<br />
VISTA paketų elektroninėje lentelėje EXCEL su suderintomis programomis <strong>ir</strong><br />
pradine informacija. Redakcija pasilieka teisę keisti jų formatą pagal straipsnio<br />
ar viso leidinio dizainą.<br />
Įrašai <strong>ir</strong> simboliai paveiksluose turi būti parašyti ne mažesniu kaip 10 dydžio<br />
TIMES NEW ROMAN šriftu. Paveikslų blokų dalys turi būti sužymėtos<br />
raidėmis a, b, c <strong>ir</strong> t. t.<br />
Literatūra<br />
1.<br />
2.<br />
Į literatūros sąrašą turi būti įtraukiamos tik mokslinės publikacijos.<br />
Citavimo pavyzdžiai:<br />
Vieno autoriaus knyga:<br />
Brazauskienė M. D. 2004. Agroekologija <strong>ir</strong> chemija. Naujasis lankas,<br />
Kaunas.<br />
Blažek J. 2001. Pìstujeme jablonì. Nakladatelství Brázda, s. r. o., Praha.<br />
Kelių autorių knyga:<br />
1.<br />
2.<br />
Kawecki Z., Łojko R., Pilarek B. 2007. Mało znane rośliny sadownicze.<br />
Wydawnictwo UWM, Olsztyn.<br />
Žemės <strong>ir</strong> miškų ūkio augalų pesticidų katalogas. 2005. G. Rimavičienė (sudaryt.).<br />
Lietuvos žemės ūkio konsultavimo tarnyba, Akademija, Kėdainių r.<br />
177
Straipsnis knygoje:<br />
1. Streif J. 1996. Optimum harvest date for different apple cultivar in the<br />
‘Bodensee’ area. In: A. de Jager, D. Johnson, E. Hohn (eds.), Determination and<br />
Prediction of Optimum Harvest Date of Apples and Pears. COST 94. European<br />
Commission. Luxembourg, 15–20.<br />
2. Byme D. H., Sherman W. B., Bacon T. A. 2000. Stone fruit genetic pool and<br />
its exploitation for growing under warm winter conditions. In: A. Erez (ed.),<br />
Temperature Fruit Crops in Warm Climates. Kluwer Academic Publishers,<br />
Netherlands, 157–230.<br />
3. Keller R. R. J. 2002. Cryopreservation of Allium sativum L. (Garlic). In:<br />
L. E. Towill, Y. P. S. Bajas (eds.), Biotechnology in Agriculture and Forestry.<br />
Springer-Verlag, Berlin, Heidelberg, 50: 38–47.<br />
1.<br />
1.<br />
1.<br />
2.<br />
Straipsnis konferencijos medžiagoje:<br />
Kampuss K., Strautina S. 2004. Evaluation of blackcurrant genetic resources<br />
for sustainable production. Proceedings of the International Workshop<br />
on Protection of Genetic Resources of Pomological Plants and Selection of<br />
Genitors with Traits Valuable for Sustainable Fruit Production. 22–25 August,<br />
Skierniewice, Poland, 147–158.<br />
Vieno autoriaus žurnalo straipsnis:<br />
Korban S. S. 1986. Interspecific hybridization in Malus. Hort. Science, 21(1):<br />
41–48.<br />
Žurnalo straipsnis (du <strong>ir</strong> daugiau autorių):<br />
Sasnauskas A., Gelvonauskienė D., Gelvonauskis B. 2002. Evaluation of<br />
new scab resistance apple in the f<strong>ir</strong>st-fifth years in orchard. Sodininkystė <strong>ir</strong><br />
daržininkystė, 21(3): 29–37.<br />
Balan V., Oprea M., Drosu S., Ch<strong>ir</strong>eceanu C., Tudor V., Petrisor C. 2006.<br />
Maintenance of biodiversity of apricot tree phenotypes in Romania. Acta<br />
Horticulturae, 701: 207–214.<br />
Straipsnis e. žurnale:<br />
1. Stanys V., Mažeikienė I., Stanienė G., Šikšnianas T. 2007. Effect of phytohormones<br />
and stratification on morphogenesis of Paeonia lactiflora Pall.<br />
isolated embryos. Biologija, 18(1). http://images.katalogas.lt/maleidykla/<br />
Bio71/Bio_027_030.pdf<br />
Duomenų bazė:<br />
FAO Stat Database. 2005. http://faostat.fao.org/faostat/<br />
Disertacijos santrauka:<br />
1. Čižauskas A. 2003. Valgomųjų svogūnų ( Allium cepa L.) auginimo iš sėklų<br />
technologijos elementų tyrimai: daktaro disert. santr. Babtai.<br />
178
GUIDELINES FOR THE PREPARATION AND SUBMISSION<br />
OF ARTICLES TO THE VOLUMES OF SCIENTIFIC WORKS<br />
“SODININKYSTĖ IR DARŽININKYSTĖ“<br />
Rules for Submission – Acceptance of Papers<br />
Papers can be contributed by any Lithuanian and foreign scientific workers<br />
and persons carrying out scientific research. The latter’s paper will be accepted<br />
only when the co-author is scientific worker.<br />
Manuscripts should be sent by mail typed on computer printed in two copies<br />
on paper taking in account following instructions. The manuscript will be registered<br />
and submitted to the member of the Editorial Board in charge. He (she) will<br />
evaluate if the contents and the form corresponds to the main requ<strong>ir</strong>ements for<br />
periodical articles. Manuscripts rejected during the f<strong>ir</strong>st evaluation will be returned<br />
to the author with explanatory remarks. If the article is approved the member of<br />
the Editorial Board appoints two reviewers.<br />
The author must return the corrected manuscript to the Editorial Board in ten<br />
days by e-mail or by mail in a diskette or CD.<br />
Requ<strong>ir</strong>ements to the manuscript<br />
Structure and length<br />
The form of a manuscript has to correspond to the requ<strong>ir</strong>ements for periodical<br />
scientific articles. The paper should be organized in the following order:<br />
– Title (should not exceed 10 words)<br />
Title should be written in small letters in bold (Aspects of plant color acclimation<br />
molecular mechanism).<br />
– Author(s)’ name, surname<br />
The name and surname should be written in small letters in bold. If there is<br />
more than one author they are listed according to the<strong>ir</strong> input to the paper.<br />
– Institution(s), address, email address<br />
Should be written in small letters in Italic (Lithuanian Institute of<br />
Horticulture).<br />
The main text<br />
– Abstract (should not exceed 1400 characters or 250 words)<br />
Should contain the statement of the aims, methods and main results in<br />
short.<br />
– Key words (should not exceed 10 words)<br />
– Introduction<br />
Should present the investigated subject, results of earlier related research,<br />
reasons of the study, innovation. Should indicate the aim of the investigation.<br />
179
– Object, methods and conditions<br />
– Results<br />
Should present concisely the collected data during investigation, documentation<br />
(tables, figures).<br />
– Discussion<br />
Should not repeat results presented in “Results” but should interpret them<br />
with reference to the results obtained by other authors, explain the reasons of the<br />
investigated phenomena and raise new ideas, hypotheses.<br />
– Conclusions<br />
– Acknowledgements (optional)<br />
– References<br />
Should be kept to a minimum of 10 latest references on this theme.<br />
– Summary in Lithuanian and English (600–1 400 characters)<br />
Articles written based on non-traditional trial data and the obtained results<br />
may have other than traditional structural parts of a paper.<br />
The article should not exceed 10 pages of computer text, tables and figures<br />
included (longer articles are agreed with the cha<strong>ir</strong>man of the Editorial Board).<br />
Text preparation<br />
The manuscripts should be submitted in Lithuanian and English, typed on a<br />
PC, used Microsoft WORD for Windows 2000 XP or VISTA word-processor<br />
format. The font to be typed – TIMES NEW ROMAN size 12, on A4 paper<br />
(210 × 297 mm), single spaced, justified. Margins: top – 2 cm, bottom – 2 cm,<br />
right – 1.5 cm, left – 3 cm. Article should be submitted in electronic carrier.<br />
In bold there are written the title of the paper in all languages, headings and all<br />
main structural elements (introduction, object, methods and conditions, results,<br />
discussion, conclusions, acknowledgements, references, abstract). In Italic there<br />
are written Latin names of species, genera, diseases, pests micro-organisms and<br />
other biological objects. Names of plant cultivars should be placed within single<br />
quotation marks (for example, ‘Auksis’).<br />
The quoted reference in the text is indicated in round brackets (author’s surname,<br />
year).<br />
Tables<br />
Information given in figures or other illustrations, should not be repeated in<br />
tables.<br />
Text in tables is written in Lithuanian and English languages. If Lithuanian<br />
and English texts are in one line they are separated by /. Do not use vertical and<br />
horizontal lines to separate parts of the text. A horizontal line separates only headings<br />
of columns and the end of the table. Orientation in a page only vertical<br />
(Portrait).<br />
Trial variants in tables should not be numbered or submitted in complicated<br />
abbreviations. Tables should be self explanatory, and if there are abbreviations,<br />
180
they should be understandable. The used abbreviation should be explained in the<br />
description of f<strong>ir</strong>st table (figure).<br />
Statistical data, figures, numerals<br />
It is des<strong>ir</strong>able to describe in detail the applied research methods and indicate<br />
the<strong>ir</strong> original references. The information on the scheme (design) of field,<br />
vegetative and other trials and motivation of the<strong>ir</strong> choice is very important. Data<br />
presented in tables and figures must be statistically processed. Abbreviations<br />
of parameters should be explained if they do not correspond to the international<br />
standard abbreviations (ISO).<br />
Figures<br />
All illustrations – drawings, graphs, diagrams, photographs, pictures, etc. are<br />
considered as figures. The text in them is written in Lithuanian and English.<br />
Figures must be drafted in black colour in Microsoft Office 2000, 2003, XP,<br />
VISTA package, EXCEL electronic table with conformed programs and initial<br />
information. Editorial Board has the right to change the<strong>ir</strong> format according to the<br />
design of the article or the whole publication.<br />
Letters and symbols in figures should be not smaller than size 10 TIMES<br />
NEW ROMAN. Block parts of figures should be numbered consecutively by<br />
letters a, b, c, etc.<br />
References<br />
Into references it may be included scientific publications.<br />
Titles of foreign journals, volumes of conference articles, etc., are not abbreviated.<br />
The reference list should be arranged in alphabetical order.<br />
Examples of quotation:<br />
Book of one author:<br />
1.<br />
2.<br />
1.<br />
2.<br />
Brazauskienė M. D. 2004. Agroekologija <strong>ir</strong> chemija. Naujasis lankas,<br />
Kaunas.<br />
Blažek J. 2001. Pìstujeme jablonì. Nakladatelství Brázda, s. r. o., Praha.<br />
Books of several authors:<br />
Kawecki Z., Łojko R., Pilarek B. 2007. Mało znane rośliny sadownicze.<br />
Wydawnictwo UWM, Olsztyn.<br />
Žemės <strong>ir</strong> miškų ūkio augalų pesticidų katalogas. 2005. G. Rimavičienė (sudaryt.).<br />
Lietuvos žemės ūkio konsultavimo tarnyba, Akademija, Kėdainių r.<br />
181
Article in book:<br />
1. Streif J. 1996. Optimum harvest date for different apple cultivar in the<br />
‘Bodensee’ area. In: A.de Jager, D. Johnson, E. Hohn (eds.), Determination<br />
and Prediction of Optimum Harvest Date of Apples and Pears. COST 94.<br />
European Commission. Luxembourg, 15–20.<br />
2. Byme D. H., Sherman W. B., Bacon T. A. 2000. Stone fruit genetic pool and<br />
its exploitation for growing under warm winter conditions. In: A. Erez (ed.),<br />
Temperature Fruit Crops in Warm Climates. Kluwer Academic Publishers,<br />
Netherlands, 157–230.<br />
3. Keller R. R. J. 2002. Cryopreservation of Allium sativum L. (Garlic). In:<br />
L. E. Towill, Y. P. S. Bajas (eds.), Biotechnology in Agriculture and Forestry.<br />
Springer-Verlag, Berlin, Heidelberg, 50: 38–47.<br />
Article in conference material:<br />
1.<br />
1.<br />
2.<br />
3.<br />
1.<br />
Kampuss K., Strautina S. 2004. Evaluation of blackcurrant genetic resources<br />
for sustainable production. Proceedings of the International Workshop<br />
on Protection of Genetic Resources of Pomological Plants and Selection of<br />
Genitors with Traits Valuable for Sustainable Fruit Production. 22–25 August,<br />
Skierniewice, Poland, 147–158.<br />
Article in scientific journal:<br />
Korban S. S. 1986. Interspecific hybridization in Malus. HortScience, 21(1):<br />
41–48.<br />
Sasnauskas A., Gelvonauskienė D., Gelvonauskis B. 2002. Evaluation of<br />
new scab resistance apple in the f<strong>ir</strong>st-fifth years in orchard. Sodininkystė <strong>ir</strong><br />
daržininkystė, 21(3): 29–37.<br />
Balan V., Oprea M., Drosu S., Ch<strong>ir</strong>eceanu C., Tudor V., Petrisor C. 2006.<br />
Maintenance of biodiversity of apricot tree phenotypes in Romania. Acta<br />
Horticulturae, 701: 207–214.<br />
Article in e. journal:<br />
Stanys V., Mažeikienė I., Stanienė G., Šikšnianas T. 2007. Effect of phytohormones<br />
and stratification on morphogenesis of Paeonia lactiflora Pall.<br />
isolated embryos. Biologija, 18(1). http://images.katalogas.lt/maleidykla/<br />
Bio71/Bio_027_030.pdf<br />
Database:<br />
FAO Stat Database. 2005. http://faostat.fao.org/faostat/<br />
Thesis abstract:<br />
Čižauskas A. 2003. Valgomųjų svogūnų (<br />
1. Allium cepa L.) auginimo iš sėklų<br />
technologijos elementų tyrimai: daktaro disert. santr. Babtai.<br />
182
Turinys – Contents<br />
D. Kviklys, N. Kviklienė<br />
Obelų intarpų įtaka vaisių vidinei <strong>ir</strong> išorinei kokybei.................................................3<br />
Interstem effect on apple fruit internal and external quality ......................................9<br />
D. Kviklys<br />
Obelų su intarpais augumo <strong>ir</strong> derėjimo ypatumai......................................................11<br />
Growth and yield of interstem apple trees ................................................................17<br />
N. Uselis, G. Šabajevienė, N. Kviklienė<br />
‘Rubin’ veislės obelų su žemaūgiu P 60 poskiepiu formavimo laikas <strong>ir</strong> būdai.............<br />
...................................................................................................................................19<br />
Training time and methods of apple tree cultivar ‘Rubin’ on dwarf rootstock P 60 ...<br />
...................................................................................................................................<strong>28</strong><br />
D. Kviklys, A. Valiuškaitė, N. Kviklienė<br />
Obelų šaknies kaklelio puvinio įtaka vegetatyvinių poskiepių biometriniams rodikliams..........................................................................................................................29<br />
Effect of rootstock crown rot on biometric characters .............................................35<br />
N. Kviklienė, D. Kviklys, N. Uselis, J. Lanauskas<br />
Obelų ‘Alva’ žiedų <strong>ir</strong> užuomazgų retinimas rankomis..............................................37<br />
Apple tree ‘Alva’ flower and fruitlet mannual thinning............................................42<br />
R. Rugienius, V. Stanys, G. Stanienė<br />
Kriaušės <strong>ir</strong> trešnės poskiepių genetinė transformacija šaknijimąsi skatinančiu rolB<br />
genu, transgeno raiškos tyrimai in vitro....................................................................43<br />
Genetic transformation of pear and sweet cherry rootstocks by rooting stimulating<br />
rolB transgene and evaluation of its expression in vitro............................................54<br />
T. Šikšnianas, V. Stanys, R. Rugienius, Š. Morkūnaitė-Haimi<br />
Tarprūšinių serbentų hibridų ištvermingumas žiemą <strong>ir</strong> žiedų atsparumas pavasario<br />
šalnoms......................................................................................................................55<br />
Cold resistance of black currant interspecific hybrids and frost tolerance of the<strong>ir</strong> blossoms...........................................................................................................................63
L. Buskienė, T. Šikšnianas, A. Sasnauskas<br />
Aviečių selekcinių numerių biologinių-ūkinių savybių tyrimai................................65<br />
Investigation of raspberry accession line biological-economical properties ...........73<br />
L. Buskienė, J. Lanauskas, P. Viškelis<br />
Kalcio trąšų įtaka aviečių derliui <strong>ir</strong> jo kokybei.........................................................75<br />
Influence of calcium fertilizer on raspberry yield and its quality..............................84<br />
R. Karklelienė, N. Maročkienė, A. Radzevičius, Č. Bobinas,<br />
E. Dambrauskienė, L. Duchovskienė, A. Brazaitytė<br />
Valgomosios morkos, raudonojo burokėlio <strong>ir</strong> valgomojo svogūno veislių reprodukcinių<br />
savybių tyrimai ex situ.........................................................................................85<br />
Reproduction features of edible carrot, red beet and onion cultivars ex situ ...........94<br />
R. Starkutė, P. Viškelis, V. Zalatorius,<br />
O. Bundinienė, D. Kavaliauskaitė<br />
Skystų trąšų ,,Biokal 01‘‘ įtaka ekologiškai auginamų burokėlių derliui <strong>ir</strong> kokybei ...<br />
...................................................................................................................................95<br />
Influence of liquid fertilizer “Biokal 01” on the yield and quality of ecologically<br />
grown red beet ........................................................................................................104<br />
J. Jankauskienė, A. Brazaitytė<br />
Tankinimo būdai <strong>ir</strong> jų įtaka pomidorų derliui..........................................................105<br />
Methods of thickening ant the<strong>ir</strong> influence on tomato yield.....................................113<br />
A. Brazaitytė, P. Duchovskis, A. Urbonavičiūtė, G. Samuolienė,<br />
J. Jankauskienė, V. Kazėnas, A. Kasiulevičiūtė-Bonakėrė,<br />
Z. Bliznikas, A. Novičkovas, K. Breivė, A. Žukauskas<br />
After-effect of light-emitting diodes lighting on tomato growth and yield in greenhouse........................................................................................................................115<br />
Pomidorų augimas <strong>ir</strong> derėjimas šiltnamyje po kietakūnio apšvietimo poveikio daigams.........................................................................................................................126<br />
N. Maročkienė, R. Karklelienė, Č. Bobinas<br />
Saldžiosios paprikos veislės ‘Alanta’ biologinių-ūkinių savybių įvertinimas ...... 127<br />
Evaluation of biological-economical properties of sweet pepper cultivar ‘Alanta’ .....<br />
.................................................................................................................................134
J. Sakalauskaitė, A. Brazaitytė, S. Sakalauskienė, A. Urbonavičiūtė,<br />
G. Samuolienė, A. Lukatkin, D. Bašmakov, P. Duchovskis<br />
Pažemio ozono <strong>ir</strong> ultravioletinės-B spinduliuotės kompleksinis poveikis valgomojo<br />
ridikėlio (Raphanus sativus L.) augimui bei fotosintezės pigmentams...................137<br />
Differential and integrated impact of tropospheric ozone and ultraviolet-B radiation<br />
on radish (Raphanus sativus L.) growth and photosynthesis pigments...................145<br />
A. Urbonavičiūtė, G. Samuolienė, A. Brazaitytė, P. Duchovskis,<br />
R. Karklelienė, K. Šliogerytė, A. Žukauskas<br />
The effect of light quality on nutritional aspects of leafy radish.............................147<br />
Šviesos spektro įtaka lapinių ridikėlių maistinei kokybei.......................................155<br />
S. Sakalauskienė, A. Brazaitytė, S. Lazauskas, A. Urbonavičiūtė,<br />
J. Sakalauskaitė, G. Samuolienė, A. Radzevičius,<br />
G. Šabajevienė, A. Lukatkin, T. Kolmykova, P. Duchovskis<br />
Imituotų šalnų poveikis ž<strong>ir</strong>nių fotosintezės pigmentų <strong>ir</strong> sacharidų kaupimuisi .....157<br />
Effect of simulated frosts on photosynthesis pigment and sugar content in pea ...165<br />
G. Samuolienė, P. Duchovskis<br />
Sk<strong>ir</strong>tingų žydėjimo indukcijos sąlygų įtaka paprastojo kmyno augimui bei organogenezei.........................................................................................................................167<br />
The influence of different flowering induction conditions on the growth and organogenesis<br />
of common caraway....................................................................................174<br />
Atmintinė autoriams, rašantiems į mokslo darbus „Sodininkystė <strong>ir</strong> daržininkystė“ ..................<br />
...............................................................................................................................................175<br />
Guidelines for the preparation and submission of articles to the volumes of<br />
Scientific Works “Sodininkystė <strong>ir</strong> Daržininkystė”................................................................179
Užrašams
Užrašams
Užrašams
Užrašams
Užrašams
Užrašams
ISSN 0236-4212<br />
Mokslinis leidinys<br />
Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės instituto <strong>ir</strong><br />
Lietuvos žemės ūkio universiteto mokslo darbai<br />
Sodininkystė <strong>ir</strong> daržininkystė. T. <strong>28</strong>(1). 1–192.<br />
Redagavo <strong>ir</strong> skaitė korektūrą Danguolė Vanagaitė, Jolanta Kriūnienė<br />
Kompiuteriu maketavo Larisa Kazlauskienė<br />
SL 1070. 2009 03 23 12 sp. l. T<strong>ir</strong>ažas 200 egz.<br />
Išleido Lietuvos sodininkystės <strong>ir</strong> daržininkystės institutas,<br />
LT-54333 Babtai, Kauno r.<br />
Spausdino UAB „Judex“ leidykla-spaustuvė, Europos pr. 122,<br />
LT-46351 Kaunas<br />
Užsakymo Nr. 9009