SILPNUMO ĮVEIKIMAS AFRIKOJE - European Commission - Europa
SILPNUMO ĮVEIKIMAS AFRIKOJE - European Commission - Europa
SILPNUMO ĮVEIKIMAS AFRIKOJE - European Commission - Europa
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
2009 m. Europos ataskaita dėl vystymosi<br />
Apžvalga<br />
2. PRIORITETŲ NUSTATYMAS<br />
Pasiremdama turima patirtimi, mokydamasi iš klaidų, prisitaikydama prie sparčiai kintančių kontekstų,<br />
tačiau drauge gerbdama nacionalinĮ suverenitetą, ES nustatė savas prioritetines pagalbos teikimo sritis.<br />
„ERD 2009“ analizėse siūloma, kad ES ilgalaikĮ dalyvavimą Į pietus nuo Sacharos esančiose silpnose Afrikos<br />
šalyse siekiant padidinti atsparumą turėtų būti grindžiamas penkiais prioritetais:<br />
1. Remti valstybės stiprinimą ir socialinę sanglaudą. Pagrindinis išorės dalyvavimo silpnose šalyse siekinys yra padėti<br />
vidiniams šalių stiprinimo procesams 9 . ES patvirtino šĮ esminĮ prioritetą „Europos konsensuse dėl vystymosi“ 10 , taigi jos dalyvavimas<br />
Į pietus nuo Sacharos esančių silpnų Afrikos šalių atžvilgiu turi būti sutelktas Į šĮ ilgalaikĮ tikslą. Taip dalyvauti sudėtinga, nes nėra<br />
išorinio (europinio) požiūrio Į šiuos procesus. Valstybės stiprinimo procesai Į pietus nuo Sacharos esančiose silpnose Afrikos šalyse<br />
neprimena XIX amžiaus Europos valstybių stiprinimo procesų. Socialinė sanglauda taip pat nebus vienoda dėl per šimtmečius<br />
susiklosčiusių etninių ir religinių skirtumų. Įgyvendinant išorės dalyvavimą silpnose šalyse esminis vaidmuo tenka vietos konteksto<br />
išmanymui. Būtina nustatyti veikėjus, kurie galėtų valdyti pokyčius ir, galbūt skirtingais būdais, padėtų šalims įveikti silpnumą.<br />
Taip pat reikia didinti „kaitos veikėjų“ galias, ypač skatinti moterų dalyvavimą valstybės stiprinime. Tačiau taip pat svarbu silpninti<br />
galimus „veto veikėjus“ ir drauge palaikyti lyderius, kai jie stengiasi sudaryti naujas socialines sutartis bei sukurti pasitikėjimą tarp<br />
valstybės ir piliečių, tarp įvairių grupuočių ir etninių grupių. Kai tam tikros grupės patiria diskriminaciją ir neturi politinio atstovavimo<br />
galimybių, konfliktų tikimybė yra didesnė, o įveikti silpnumą būna sunkiau.<br />
2. Įveikti takoskyrą tarp trumpalaikių poreikių ir ilgalaikio atsparumo. Norėdama silpnose šalyse sutelkti dėmesĮ ne<br />
Į skubių trumpalaikių poreikių tenkinimą, bet Į ilgesnės trukmės perspektyvas, ES galėtų įdiegti draudimo mechanizmus, kurie<br />
apsaugotų silpnas šalis nuo eksporto pajamų nestabilumo. Gaudamos (labiau) stabilias pajamas, silpnos šalys galėtų padidinti<br />
savo ilgalaikius lyginamuosius privalumus.<br />
3. Didinti žmogiškąjĮ ir socialinĮ kapitalą. Siekiant tvaraus augimo bei vystymosi ir didinant sugebėjimą, geriausia priemonė<br />
yra investuoti Į silpnų šalių piliečių švietimą, stengiantis mažinti atotrūkĮ tarp lyčių ir kurti socialinĮ kapitalą. Silpnos ir konfliktų<br />
paveiktos šalys kenčia dėl viešojo švietimo sutrikimų, nes mažėja ateinančių mokytis procentas ir didėja suaugusiųjų neraštingumas.<br />
Sprendžiant lyčių nelygybės problemas ir skatinant vietinių žinių bei naujovių diegimą reikia užtikrinti, kad būtų atitinkamai<br />
finansuojamas ne vien pagrindinis, bet ir aukštasis išsilavinimas. Taip pat būtų labai svarbu teikti pagalbą jaunimui, ypač konfl i k t u s<br />
patyrusiose silpnose šalyse, taip mažinant neteisėtos veiklos, pavyzdžiui, prekybos neteisėtomis prekėmis arba kontrabandos<br />
patrauklumą.<br />
4. Palaikyti geresnĮ regioninĮ valdymą, įskaitant regioninės integracijos procesus. Regioniniai prekybos susitarimai leidžia<br />
Afrikos šalims sukurti nemažą masto ekonomiką didesnėse regioninėse rinkose, stiprinti vidaus konkurencingumą, didinti investicijų<br />
grąžą, o po to pritraukti TUI, kurios savu ruožtu skatina technologijų perkėlimą ir augimą. Jie taip pat suteiktų šioms ekonomikoms<br />
galimybę suvienyti išteklius ir drauge aprūpinti nemažai infrastruktūros projektų, pasinaudojant masinės gamybos teikiamais<br />
privalumais bei įvairias šalis apimančiais regioniniais tokių investicijų padariniais. Tuo tarpu mažosios Afrikos šalys ekonominės<br />
politikos klausimais galėtų veiksmingiau derėtis su kitais prekybos blokais arba stambiais privačiais partneriais. Instituciniu požiūriu<br />
regioniniai susitarimai taip pat galėtų sudaryti sąlygas įsipareigojimų dėl politikos formavimo ir reformų mechanizmams. Jie taip pat<br />
padėtų kurti įsipareigojimų schemas, ypač tinkamas valstybėms, menkai pajėgiančios vykdyti vidaus įsipareigojimus. Šiuo atžvilgiu<br />
susitarimus dėl regioninės integracijos galima būtų panaudoti kaip priemones institucijoms stiprinti. Prisijungimas prie griežtas<br />
„klubo taisykles“ turinčių prekybos blokų padėtų įtvirtinti demokratines reformas ir sustiprinti patikimumą šalyse narėse.<br />
5. Skatinti regiono saugumą ir vystymąsi. Saugumo ir vystymosi veiksmams reikia daugiaaspektės strategijos. Prireiks<br />
ilgalaikių pastangų Europos Sąjungos politinei kultūrai pakeisti, kad nuo neutralesnio ir Į save nukreipto požiūrio būtų pereita prie<br />
dalyvavimo pasaulio valdyme. Todėl nepaprastai svarbu sujungti Europos Sąjungos pasaulines pareigas ir ES piliečių vidaus gerovę.<br />
ES politikos formuotojai turėtų suvokti, jog ES veiksmai bet kurioje srityje, pradedant žemės ūkiu bei žuvininkyste ir baigiant prekyba<br />
arba tyrimais bei vystymusi, gali turėti rimtų pasekmių saugumui, o saugumo iniciatyvos, priešingai, gali paveikti vystymąsi bei<br />
prekybą. ES turėtų atsisakyti savo linijinio, socialine inžinerija pagrįsto požiūrio, kur labiausiai atsižvelgiama Į prieinamas priemones,<br />
ir skirti pagrindinĮ dėmesĮ pačia problemai, taip pat taikyti lankstesnĮ strateginĮ požiūrį, pripažįstantį, jog daugelis donorų siekinių<br />
bei strategijų turi konkurencinĮ ir politinĮ pobūdį. Kadangi vis dažniau naudojamasi pilietinių ir karinių krizių valdymo priemonėmis,<br />
atsiranda galimybė ne tik skatinti jungtinĮ (karinių, pilietinių ir pagalbos bei vystymo priemonių) planavimą, bet ir labiau strategiškai<br />
mąstyti. Taip pat atsiranda galimybė įvertinti ES darbo grupių pasirengimą rizikai, dažnai ypač reikšmingą silpnumo situacijose.<br />
Šių slegiančių saugumo problemų nepaisymas dažnai duoda priešingus rezultatus, todėl daug galima pasiekti ne vadovaujantis<br />
išankstiniu planu, bet rimtai įvertinus gyventojų saugumo poreikius ir žengus pirmuosius žingsnius tikros vietinės nuosavybės link,<br />
drauge sprendžiant kaip įveikti smurtą, kylantĮ lyties pagrindu.<br />
9<br />
Žr. OECD/DAC 2007.<br />
10<br />
Žr. „<strong>European</strong> Parliament Council <strong>Commission</strong> 2006“.<br />
7<br />
DĖL<br />
EUROPOS ATASKAITA<br />
VYSTYMOSI