SILPNUMO ĮVEIKIMAS AFRIKOJE - European Commission - Europa
SILPNUMO ĮVEIKIMAS AFRIKOJE - European Commission - Europa
SILPNUMO ĮVEIKIMAS AFRIKOJE - European Commission - Europa
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
2009 m. Europos ataskaita dėl vystymosi<br />
Es politika siekiant įveikti silpnumą Afrikoje Į pietus nuo Sacharos<br />
3.5 PREVENCINĖ POLITIKA IR VEIKSMAI<br />
Pastaruoju metu ES stengiasi geriau reaguoti ir spręsti krizės ir pokrizines situacijas. Bet veiksmingai ir laiku vykdyti prevenciją<br />
tebėra labai sunku. Teigiama, kad Europos konsensuso dėl plėtros politiniame dialoge daug dėmesio skiriama prevencijai, bet<br />
duomenys rodo, kad taip yra ne visada 56 .<br />
Nepaisant politinės valios, ES susiduria su keliais instituciniais ir veiklos apribojimais, tarp jų ES priemonių, vidaus organizacijų ir<br />
sprendimų priėmimo procesų ribotumu, taip pat gebėjimu tinkamai reaguoti Į parengiamosios prevencinės politikos reikalavimus.<br />
Institucinė santvarka, apibrėžianti kiekvieno ES organo vaidmenis ir kompetencijas, lemia požiūrių ir prioritetų skirtumus įvairių<br />
Komisijos teikiamų paslaugų atžvilgiu ir EB bei Vadovų Tarybos institucinę atskirtį. Europos išorės veiksmų tarnyba (EIVT) galėtų<br />
pasiūlyti daugiau galimybių pagerinti šią padėtĮ ir geriau susieti ES trumpalaikę bei ilgalaikę politiką.<br />
3.6 BENDROS POLITIKOS PAGRINDAI SU AFRIKOS REGIONINĖMIS ORGANIZACIJOMIS<br />
ES investuoja daug laiko ir išteklių Į partnerystes su regioninėmis organizacijomis Afrikoje Į pietus nuo Sacharos ir su Afrikos Sąjunga.<br />
Neaišku, kaip šios partnerystės ir bendros politikos pagrindai formuoja ES politiką kovojant su silpnumu. Į Kotonu partnerystės<br />
susitarimą, kuris ES santykiuose su šalimis Į pietus nuo Sacharos yra pagrindinė dialogo prekybos, pagalbos ir politikos klausimais<br />
priemonė, neįtrauktas konkretus straipsnis apie silpnumą arba silpnas šalis. Tačiau jame aptariami atitinkami veiksmai, kaip antai<br />
politinis dialogas, demokratinis valdymas, žmogaus teisės, prekyba, konfliktų prevencija, taikos stiprinimas ir baudžiamosios<br />
priemonės. Apie valstybių silpnumą aiškiai nebuvo kalbama ir Bendroje Afrikos ir ES strategijoje, kurią 2007 m. Lisabonos viršūnių<br />
susitikime pasirašė valstybių vadovai, nes rengiantis deryboms dauguma Afrikos suinteresuotųjų subjektų atmetė „silpnos valstybės“<br />
terminą. Nepaisant to, panašu, kad Afrikos Sąjunga ir jos šalys narės pripažįsta, jog svarbu kovoti su valstybių silpnumu ir, įveikus<br />
nepasitenkinimą dėl taikomų terminų, atverti galimybes formuluoti naujus požiūrius Į kovą su silpnumu.<br />
ES jau plėtoja dialogą ir partnerystę su Afrikos Sąjunga (AS) taikos bei saugumo klausimais ir yra viena iš Afrikos taikos ir saugumo<br />
architektūros, apimančios tarpininkavimą, ankstyvuosius įspėjimus bei taikos palaikymo misijas ir sieja AS lygmenĮ su „regioniniais<br />
mechanizmais“, rėmėjų. Bendra Afrikos ir ES strategija ir jos veiksmų planas siūlo galimybes spręsti su silpnumu susijusius valdymo,<br />
žmogaus teisių, prekybos, regioninės integracijos ir infrastruktūros klausimus (žr. 8.9 langelį). Tačiau praktiškai jos poveikis šalių<br />
lygmeniu vis dar labai ribotas, jos įgyvendinimui trukdo neaiškumas, kaip ji turėtų būti finansuojama, ir diskusija apie jos tikrąją<br />
pridėtąją vertę.<br />
Trūksta ir nuoširdaus dialogo bei atsižvelgimo Į Afrikos procesų tempą labiau ginčytinais, kaip antai demokratiško valdymo ir<br />
žmogaus teisių, klausimais. Dauguma regioninių organizacijų nenori tapti ES politinės darbotvarkės priemonėmis ir mano, kad jų<br />
pačių prioritetai yra svarbesni. Tačiau kai kuriose Kotonu sistemos ir Bendros Afrikos ir ES strategijos srityse dialogo kokybė išaugo,<br />
o ES labiau atsižvelgia Į Afrikos prioritetus (kaip antai, taiką ir saugumą). Bendra Afrikos ir ES strategija padėjo ES susitarti su AS<br />
dėl „tarptautinių ryšių grupių“ sprendžiant dabartines krizes Gvinėjoje, Bisau Gvinėjoje, Madagaskare, Mauritanijoje ir Somalyje.<br />
Reikšminga pažanga buvo ir ES pastangos kalbėti vienu balsu su AS bei jos Regioninėmis ekonominėmis bendrijomis.<br />
Regioninio „atsparumo didinimo“ aspektas pabrėžia „regionines sąsajas“ ir „regioninių silpnumo židinių“ galimybę. Laikantis<br />
globalesnio požiūrio Į šiuos klausimus, akcentuojami išoriniai varikliai nacionaliniu ir regioniniu lygmenimis. Atsižvelgiant Į tai,<br />
Bendra Afrikos ir ES strategija galėtų ugdyti naują visapusĮ regioninĮ požiūrĮ Į Afriką. Šiandien ši strategija apibrėžia plačius regioninės<br />
integracijos Afrikoje pagrindus politikos, ekonomikos ir socialinėje srityse. Į pirmąjĮ veiksmų planą (2008–2010 m.) yra įtrauktos<br />
aštuonios Afrikos ir ES partnerystės tokios srityse kaip taika ir saugumas, demokratiškas valdymas ir žmogus teisės, prekyba ir<br />
regioninė integracija. Iki šiol daugelis pastangų buvo organizacinės, siekiant sukurti pasitikėjimą ir pradėti dialogą bei koordinaciją.<br />
Tačiau ateityje labai tikimasi sulaukti realių teikimo ir finansavimo įsipareigojimų.<br />
3.7 ES KAIP SAUGUMO IR PLĖTROS VEIKĖJA<br />
Kova su skurdu ir saugumo didinimas yra susiję. Tai ne naujiena: po Trumano doktrinos ir Maršalo plano saugumas visada buvo<br />
įvairiai ir skirtingais lygmenimis įtraukiamas Į plėtros politiką.<br />
Saugumo ir plėtros sąsajos pripažįstamos plačiai ir apima esminius ES tarptautinės politikos tikslus: prisidėti prie taikos bei stabilumo<br />
ir skatinti demokratiją, žmogaus teises, teisinę lygybę ir veiksmingą daugiašališkumą. Siekiant ES tikslų, veiksmų planų bei programų<br />
nuoseklumo ir galiausiai prasmingos veiklos, susiduriama su įvairiais sunkumais. Kaip minėta, ES kuria įvairias strategijas, priemones<br />
ir iniciatyvas plėtros ir saugumo klausimams spręsti, ypač Afrikoje Į pietus nuo Sacharos.<br />
56<br />
Politinis dialogas yra ir svarbi Kotonu partnerystės susitarimo dalis.<br />
119<br />
DĖL<br />
EUROPOS ATASKAITA<br />
VYSTYMOSI