SILPNUMO ĮVEIKIMAS AFRIKOJE - European Commission - Europa
SILPNUMO ĮVEIKIMAS AFRIKOJE - European Commission - Europa
SILPNUMO ĮVEIKIMAS AFRIKOJE - European Commission - Europa
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
2009 m. Europos ataskaita dėl vystymosi<br />
Es politika siekiant įveikti silpnumą Afrikoje Į pietus nuo Sacharos<br />
ES pasižymi ilgalaikiu dalyvavimu. Per šalis nares arba EB delegacijas ES prisiima ilgalaikius įsipareigojimus silpnoms šalims.<br />
Netgi vykstant atviram smurtiniam konfliktui, kai lieka vos keli tarptautiniai veikėjai, vienokia ar kitokia forma ji tęsia darbą ir teikia<br />
paramą per tarnybas arba EB Humanitarinės pagalbos tarnybos specialistus. Tai, kad EB (per Humanitarinės pagalbos tarnybą) buvo<br />
vienintelė donorė, be pertraukos dirbusi rytinėje Kongo Demokratinės Respublikos dalyje pirmaisiais šio dešimtmečio metais, suteikė<br />
jai reikšmingą pranašumą prieš kitus donorus. Dėl to 2003 m. buvo surengta visų laikų pirmoji krizės valdymo misija Afrikoje (be<br />
NATO pagalbos) JT „Artemis“ operacijai Bunijoje (šiaurės rytų KDR) paremti.<br />
ES gali kurti pasaulines partnerystes. ES yra ne vienintelė ekonominė, politinė ir karinė jėga, veikianti ir turinti interesų Afrikoje 34 .<br />
ES pastangos kurti trišalĮ dialogą su Kinija ir Afrika buvo sudėtingos, nes tik nedaugelis Afrikos veikėjų įžvelgia šiame trišaliame<br />
dialoge naudą. Kai kuriais atvejais kitų veikėjų pajėgumas prilygsta ir net pralenkia ES, bet tai, kad ES nesiekia vadovauti, ir tol, kol ji<br />
bus taip suvokiama, jos dalyvavimas ir veikla gali tapti tik vertingesni. Be to, bendri ES veiksmai turi žymiai mažesnĮ politinĮ atspalvį,<br />
nei atskirų jos šalių narių, ypač tų, kurios kadaise Afrikoje turėjo kolonijų. Jei šalys partnerės nemanys, kad ES šalys narės per ES<br />
siekia savo siaurų ekonominių ir saugumo interesų, jos gali būti labiau linkusios bendradarbiauti su ES ir priimti ją kaip vieną iš JT<br />
jėgų. Tačiau svarbu realiai vertinti padėtĮ ir neperdėti ES įtakos Afrikoje. Jos realus vaidmuo gali būti ne toks svarbus kaip manoma,<br />
iš dalies dėl to, kad ES šalyse partnerėse dažnai būna suvokiama ne kaip kolektyvinis darinys. Jos veikla taip pat nėra nuosekli, todėl<br />
jos vaidmuo ir veiksmai dažnai yra menkesni nei jos sudedamųjų dalių suma.<br />
Bet ES turėtų kalbėti ir veikti vienu balsu ir vadovautis vienu požiūriu. Kol EB ir ES šalys narės nekalbės vienu balsu, nesiims<br />
vieningų veiksmų (neturės bendro supratimo ir strategijos, kaip dirbti tokiomis aplinkybėmis) ir pagal pagalbos veiksmingumo<br />
darbotvarkę nepasidalys darbų, ES pridėtoji vertė ir toliau bus per mažai panaudojama. Kaip jau minėjome, rengiamos kelios<br />
iniciatyvos, kaip antai veiksmų planas silpnumo ir konfliktų aplinkybėmis. Kyla klausimas, kaip susieti įvairias politikos kryptis,<br />
priemones ir ES veikėjus, siekiant sukurti ir pritaikyti nuoseklią, pagal poreikius suformuluotą ir kompetentingą strategiją, kuri<br />
galėtų geriausiai padėti šioms valstybėms ir visuomenėms įveikti silpnumo priežastis bei padarinius ir sustiprinti jų atsparumą.<br />
Nacionaliniu lygiu šalių narių administracijose vykstantis ES koordinavimas ir nuoseklumas yra gana sunkus procesas, bet ES lygiu<br />
jis dar sudėtingesnis – ES sudaro 27 šalys narės, ES institucijos, lėtas ir ilgas sprendimų priėmimo procesas ir sudėtingos vidinės<br />
bei finansinės procedūros. Bet su veiksniu vadovavimu ir stipria politine valia ES gali pasiekti rezultatų kaip vienas žaidėjas. 20-ojo<br />
amžiaus paskutiniojo dešimtmečio viduryje Kongo Demokratinėje Respublikoje vykdyta ES politika, dažnai laikoma ES institucijų<br />
(įskaitant šalis nares) tikslų ir įsipareigojimų vienybės remiant šalies stabilizavimą pavyzdžiu. Tačiau siekiant, kad šis vieningas<br />
rezultatas būtų labiau ilgalaikis, reikia stabilesnių institucinių susitarimų. Vieningos ilgalaikės politikos neįmanoma įgyvendinti<br />
koordinuojant vieną konkretų atvejį.<br />
3. GERESNIS ES ATSAKAS Į SILPNUMĄ<br />
Pažanga akivaizdi, nes politiniai dokumentai nustato išsamesnes politines gaires, bet reikia dar daug<br />
nuveikti norint dokumentus paversti praktika. Finansinės priemonės ir procedūros tapo paprastesnės<br />
ir lankstesnės, bet vis dar yra sudėtingos, nepatogios, ilgos ir nepalankios nevalstybiniams veikėjams.<br />
Tai galioja net ir humanitarinei pagalbai, kurios procedūros yra lengviausios visoje EB. EB ir Vadovų Taryba<br />
vis dar konkuruoja dėl kompetencijos. Ratifikavus ES Lisabonos sutartĮ ir įkūrus bendrą išorės veiksmų<br />
tarnybą, galima tikėtis sprendimų, bet svarbiausias darbas glūdi daug giliau 35 .<br />
Plėtros politiką reikia susieti su Bendra užsienio ir saugumo politikos (BUSP) ir Europos saugumo ir gynybos politikos (ESGP) misijomis<br />
(civilinių ir karinių krizių valdymu) ir atvirkščiai. Tai ypač reikšminga, kai daugialypių klausimų (žmogaus teisės, teisės normos) ir<br />
veiklos (saugumo sektoriaus reforma bei nusiginklavimas, demobilizacija ir reintegracija) svarba prilygsta tradicinėms ES užsienio<br />
politikos sritims (ar net tampa didesnė). Taip pat labiau tikėtina, kad humanitarinės pagalbos ir kariniai veikėjai susidurs srityse, kur<br />
kyla ir kitokių problemų, susijusių su tuo, kaip suprantami jų išskirtiniai vaidmenys, su jų įgaliojimų aiškumu ir jų taikomų priemonių<br />
tinkamumu. Iki šiol realiai nebuvo sprendžiamos ir plėtros, saugumo bei aplinkos sąsajos, bet joms skiriama vis daugiau dėmesio,<br />
ypač Centrinėje Afrikoje, įskaitant Didžiųjų ežerų regioną.<br />
Varomoji pokyčių jėga pirmiausia kyla vietoje. Donorai ir jų politika gali padėti, trukdyti arba nedaryti jokio poveikio. Bet pokyčiai<br />
ir jų pobūdis priklauso tik nuo vietinių veikėjų. Todėl svarbu, kad ES vaidmenys ir veikla būtų pritaikyti prie kiekvienų konkrečių<br />
aplinkybių (pagal EBPO-PVK principus). Tam reikia gerai žinoti ir suprasti vietos bei regiono dinamiką iš antropologinės, istorinės,<br />
socialinės bei ekonominės ir politinės perspektyvų. Taigi reikia ne technokratinio, o daug tvaresnio politinio dalyvavimo.<br />
34<br />
Žr. Tadesse 2009.<br />
35<br />
Lisabonos sutarties reikšmę ES ryšiams su besivystančiomis šalimis žr. Koeb, 2008. Darydami prielaidą, kad sutartis bus patvirtinta, Gaves ir Maxwell, 2009,<br />
siūlo skirtingus ES plėtros politikos pertvarkymo organizacinius modelius.<br />
113<br />
DĖL<br />
EUROPOS ATASKAITA<br />
VYSTYMOSI