SILPNUMO ĮVEIKIMAS AFRIKOJE - European Commission - Europa
SILPNUMO ĮVEIKIMAS AFRIKOJE - European Commission - Europa
SILPNUMO ĮVEIKIMAS AFRIKOJE - European Commission - Europa
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
8 Skyrius<br />
2009 m. Europos ataskaita dėl vystymosi<br />
1. ES RŪPINIMOSI SILPNOMIS ŠALIMIS ISTORIJA<br />
Dar 2001 m. Belgijos pirmininkavimo Europos Sąjungoje metu buvo iškeltas silpnų šalių prioritetas,<br />
nepriklausomi ES politikos tyrimo institutai šiuo klausimu rūpinasi dar seniau 3 . Po rugsėjo 11 d. įvykių<br />
2003 m. priimtoje Europos saugumo strategijoje silpnomis šalimis buvo susirūpinta ir saugumo aspektu 4 .<br />
2005 m. Europos Vadovų Tarybos, Europos Parlamento ir Europos Komisijos priimtu Europos konsensusu<br />
dėl vystymosi pirmą kartą buvo sutarta dėl bendros ES vizijos vystymosi klausimu, ir valstybių silpnumas<br />
buvo apibrėžtas kaip vienas iš penkių svarbiausių ES vystymosi politikos klausimų. 5<br />
8.1 langelis. „Kova su valstybių silpnumu“ – ištraukos iš 2005 m. Europos konsensuso<br />
dėl vystymosi 6<br />
• ES labiau reaguos Į problemiškų partnerių ir silpnų valstybių, kuriose skurdžiomis sąlygomis gyvena trečdalis pasaulio<br />
žmonių, problemas. ES dės daugiau pastangų, kad užkirstų kelią konfliktams ir šalių susilpnėjimui, remdama valdymo<br />
reformas, teisinę valstybę bei kovos su korupcija priemones ir padėdama kurti gyvybingas valstybės institucijas, kad jos<br />
galėtų atlikti svarbiausias pagrindines funkcijas ir patenkinti savo piliečių poreikius. ES kiek galėdama stengsis padėti<br />
silpnoms šalims stiprinti jų gebėjimus, naudodamasi valstybinėmis struktūromis ir strategijomis. ES pasisako už tai,<br />
kad net ir sudėtingiausiose situacijose būtų stengiamasi užkirsti kelią valstybių, nebepajėgiančių atlikti savo funkcijų,<br />
atsiradimui.<br />
• Pereinamuoju laikotarpiu ES skatins neatidėliotinos pagalbos, atkūrimo ir ilgalaikio vystymosi sąsajas. Įveikus krizę,<br />
vystomojoje veikloje bus vadovaujamasi integruotomis pereinamojo laikotarpio strategijomis, kuriomis siekiama atkurti<br />
institucinius gebėjimus, svarbiausias infrastruktūras ir socialines paslaugas, gerinti maisto užtikrinimą, užtikrinti pabėgėlių,<br />
perkeltųjų asmenų problemų tvarius sprendimus ir piliečių saugumą. ES prisidės prie daugiašalių pastangų, įskaitant JT<br />
taikos stiprinimo komisijos veiklą, ir stengsis, kad būtų vėl taikomi savarankiškumo ir partnerystės principai.<br />
• Kai kurios besivystančios šalys yra ypač lengvai pažeidžiamos gamtos katastrofų, klimato pokyčių, gamtos nuniokojimo<br />
ir išorės ekonomikos sukrėtimų. Valstybės narės ir Komisija rems katastrofų prevenciją ir šių šalių atsparumą tokiais<br />
atvejais reaguoti Į ištikusias problemas.<br />
Konsensuse išdėstytas ES požiūris, grįstas valdymo reformomis, teisine valstybe, kovos su korupcija priemonėmis ir gyvybingų<br />
valstybės institucijų kūrimu, taip pat silpnų šalių pajėgumo stiprinimu 7 . Jame taip pat pabrėžiamas poreikis gerinti ES pagalbos<br />
besivystančioms šalims veiksmingumą ir darną. Konsensusas pasisako už tai, kad net ir sudėtingiausiose situacijose būtų stengiamasi<br />
užkirsti kelią valstybių, nebepajėgiančių atlikti savo funkcijų, atsiradimui.<br />
Siekiant sutelkti politinę mintĮ ir diskusijas, kaip dirbti silpnose šalyse, svarbi ir kitų institucijų, kaip antai Pasaulio banko ir EBPO,<br />
veikla 8 . Šios institucijos ir atskiros ES šalys narės vadovauja politinėms diskusijoms dažniau nei EB ir ES kartu sudėjus. Kai kurios<br />
ES šalys narės turėjo savo dvišalę politiką silpnų šalių atžvilgiu, kitos jautė poreikĮ jas plėtoti ir siekti tolesnių politikos diskusijų<br />
Europos lygmeniu 9 .<br />
2007 m., pirmininkaujant Portugalijai, po išsamių konsultacijų su šalimis narėmis, pilietinės visuomenės veikėjais ir kitomis ES<br />
institucijomis, ES apibrėžė analitinius ir koncepcinius labiau sistemingo ir strateginio bendradarbiavimo su silpnomis šalimis bei<br />
regionais pagrindus. 2007 m. spalĮ buvo priimtas Komisijos Komunikatas „ES atsakas Į pažeidžiamumą – veiksmai sudėtingomis<br />
sąlygomis skatinant darnų vystymąsi, stabilumą ir taiką“, po kurio 2007 m. lapkritĮ sekė Tarybos išvados ir Europos Parlamento<br />
rezoliucija ta pačia tema 10 . Tuo pačiu metu, 2007 m. lapkritį, Taryba priėmė savo išvadas dėl „Saugumo ir vystymosi“ 11 , kur teigiama,<br />
kad „siekiant prisidėti prie ES išorės veiksmų darnos, ES strategijoje ir politikoje turėtų būti atsižvelgiama Į saugumo ir vystymosi<br />
sąsajas“.<br />
3<br />
Žr. Visman 1998.<br />
4<br />
Solana 2003.<br />
5<br />
Šis skyrius parašytas remiantis 1B tome pateiktu Faria ir Sherriff 2009 m. grindžiamuoju dokumentu.<br />
6<br />
Iš Europos Parlamentas, Taryba, Komisija 2006.<br />
7<br />
Žr. Europos Parlamentas, Taryba, Komisija, 2006, 20-tą punktą.<br />
8<br />
Žr. EBPO tarptautinĮ tinklą dėl konfliktų ir silpnumo (http:www.oecd.org/dac/incaf) ir Pasaulio banką (http://www.worldbank.org/ieg/licus/index.html).<br />
9<br />
Pavyzdžiui, DFID jau turi konkretų požiūrĮ Į silpnumą ir pagrindinĮ dėmesĮ skiria valstybės stiprinimui, taiko įvairius pagalbos teikimo būdus, artimiau<br />
bendradarbiauja su tarptautiniais partneriais ir, siekdamas rezultatų, prisiima labiau ilgalaikius įsipareigojimus. Žr. DFID, 2009, Baltoji knyga, 4 skyrius.<br />
10<br />
Europos Bendrijų Komisija 2007, Europos Parlamentas 2007 ir Europos Sąjungos Taryba 2007.<br />
11<br />
Europos Sąjungos Vadovų Taryba, 2007.<br />
106