római kori villák történeti - Budapesti Corvinus Egyetem
római kori villák történeti - Budapesti Corvinus Egyetem
római kori villák történeti - Budapesti Corvinus Egyetem
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
A Balaton-felvidéki <strong>római</strong> úthálózat pontos rekonstruálása azonban lehetetlen,<br />
mert nem rendelkezünk korabeli leírásokkal, hiszen – mint azt már bemutattam – az<br />
Itinerariumok erre a területre nem terjednek ki. A régészeti feltárásokkal megismert lebegő<br />
szakaszok (3.32-3.34 ábra) – a domborzati viszonyok figyelembe vételével – csak<br />
elméletben köthetőek össze egymással. Ehhez első lépésként Laczkó Dezső, Fitz Jenő,<br />
Hajnóczy Gyula, Tóth Endre, Finály Gábor 372 régészeti közléseiben ábrázolt<br />
útvonaljavaslatok összesítésére volt szükség. Ezek csak a fontosabb települések közötti<br />
„fizikai” kapcsolatot jelenítik meg rendszerint egy egyenes vonallal jelölve, a domborzat<br />
részletes figyelembevételére már kevésbé terjednek ki. 373<br />
Az utak a táj legállandóbb elemei közé tartoznak, ezért érdemes volt későbbi<br />
korok, így napjaink térképeivel is összevetni a régészeti adatokat, a főútvonalak<br />
kontinuitásának vizsgálatához. Ezek összehasonlításához térinformatikai szoftverek (GIS<br />
9.3, Erdas Imagine 8.7 programok) alkalmazására volt szükség: az MRT alapján felvett<br />
lebegő szakaszokat előbb a régészek adatai alapján összeállított Balaton-felvidéki<br />
úthálózatra, majd a katonai felmérésekre és napjaink úthálózatára vetítettem rá: az<br />
útvonalvezetéseket a lejtőkategóriák megjelenítésének segítségével korrigáltam, az utakat<br />
sík és enyhén lejtős területeken vezettem végig a megadott csomópontok és az ismert<br />
irányok felhasználásával. A különböző korokból származó úthálózatok egymásnak való<br />
megfeleltetése után mindebből – szintén térinformatikai szoftver segítségével – domborzati<br />
modellt generáltam. Erre a terepmodellre vetítve a <strong>római</strong> <strong>kori</strong> úthálózat régészek által<br />
feltételezett főbb útvonalak nyomvonalát, a hipotézis finomítására, a domborzat<br />
figyelembevételével történő árnyalására volt szükség.<br />
A Balaton-felvidék természeti adottságainak figyelembevételével, és a későbbi térképek<br />
segítségével tehát felvázolható a <strong>római</strong> <strong>kori</strong> úthálózat. Az utak földrajzi helyzete alapján<br />
három alapvető kategóriát jelöltem ki, amelyeket az utak típusa, kiépítettsége különböztet<br />
meg egymástól: ezek 1) a főbb útvonalak, 2) a kisebb jelentőségű, másodrendű utak és 3) a<br />
helyi érdekű utak. A fontosabb útvonalak közül az egyik közvetlenül a Balaton északi<br />
partján haladt nagyjából Szigligetig, majd a Szigliget és Keszthely közötti mocsarasabb<br />
területnél az út északabbra futott fel; a másik 374 pedig a Bakony lábánál, illetve enyhébb<br />
372<br />
FINÁLY 1903, p. 165., MÓCSY 1974, pp. 176-177, HAJNÓCZI 1987, p. 15., MÓCSY 1990, p. 124., TÓTH<br />
2003b, p. 204. és TÓTH 2006, p. 55.<br />
373<br />
Ld. FINÁLY 1903, MÓCSY 1990, TÓTH 2003b, TÓTH 2006<br />
374<br />
A korai<strong>római</strong> időkben minden bizonnyal ez az út töltött be fontosabb szerepet (ld. katonaság vonulása),<br />
ám a 3. századtól, a lokális piac megjelenésével birodalmi-provinciális szerepe csökkent (pl. terra sigillata<br />
helyett helyi, szürke kerámia gyártása), ld. PALÁGYI 1994b, p. 9.<br />
66