római kori villák történeti - Budapesti Corvinus Egyetem
római kori villák történeti - Budapesti Corvinus Egyetem
római kori villák történeti - Budapesti Corvinus Egyetem
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
úthálózaton a tájékozódást térképek (Tabula Peutingeriana, 344 3.13 ábra) és útikönyvek<br />
(Itinerarium Antonini, Itinerarium Burdigalense, Notitia Dignitatum) segítették, amelyek a<br />
főutakat és a városok egymástól való távolságát tüntették fel, <strong>római</strong> mérföldben 345<br />
megadva. Ezek jelentik a dunántúli utak térképezésének kiindulópontját. A pannoniai<br />
úthálózat gerincét az alábbi főutak adták: a Száva mentén húzódó dél-pannoniai út, az ősi<br />
kereskedelmi utak nyomvonalát követő, a provincia nyugati határán délről északra haladó<br />
Borostyánkő út (amely a carnuntumi legiotábornak a Birodalom déli területeivel való<br />
összeköttetését biztosította), és a Duna mentén húzódó limes út. A limes utat 346 a belső<br />
pannoniai településekkel és a többi főutat egymással a Dunántúlt átszelő diagonális utak<br />
kötötték össze. Ezen belül az utak egyik legjelentősebb kiindulópontja Sopianae volt,<br />
ahonnan út vezetett Savariába, Arrabonába (ma Győr), Brigetioba és Pannonia Inferior<br />
fővárosába, Aquincumba, továbbá fontos diagonális út volt a – később részletesebben<br />
bemutatásra kerülő – Poetoviot (ma Ptuj, Szlovénia) Aquincummal összekötő útvonal<br />
(1.10 és 3.14 ábra). 347 Az utak kiépítése Pannoniában Augustus császársága alatt<br />
kezdődött. Mindenekelőtt az elsőként meghódított dél-pannoniai várost, Sisciát (ma Šišak,<br />
Horvátország) kötötték össze az észak-itáliai Aquileiával, a pannoniai területekre vezető<br />
utak másik kiindulópontja pedig Salona (ma Solin, Horvátország) volt. A <strong>római</strong> főutak<br />
tehát a városok és táborok közti közlekedést szolgálták. A főutak karbantartása állami<br />
feladat volt, ezek a jól kiépített utak tudtak legjobban ellenállni a kiépítésük óta eltelt<br />
évezredeknek, így főleg ezeknek a nyomai lelhetőek fel napjainkban: többek között – a<br />
Borostyánkő út vonalán – Zalalövőn, Szombathelyen és Sopronban, illetve a limes-menti<br />
Dunaújvárosban és Óbudán. 348<br />
A <strong>római</strong> jogban három különböző úttípus jelenik meg: 1) a via kétsávos közút<br />
volt, amely fuvarozásra is alkalmas volt, 2) az egysávos actust lovas- és járműforgalomra<br />
szánták, valamint 3) az iter, amely két láb (pes) szélességű gyalogút volt, amelyet a<br />
344 A Tabula Peutingeriana, más néven Tabula Itineraria i. sz. 365-ből származik, és a fontosabb településeket<br />
és egymástól való távolságukat jelölte <strong>római</strong> mérföldben mérve; ma is létező magyarországi példánya<br />
1825. évi másolat, OSZK Térképtár, TA 4680. In: PAPP-VÁRY 2002, pp. 68-69.<br />
345 1 <strong>római</strong> mérföld = 1478,5 méter. In: HAJNÓCZI 1995, p. 115. és PAPP-VÁRY 2002, p. 68.<br />
346 A limes egyenes szakaszokból álló útteste olyan közel vezet a Dunához, amennyire azt az áradási és a<br />
terepviszonyok megengedték: a mocsaras területeket elkerülték vagy töltést építettek az út alá. A limesút<br />
tábortól táborig haladt, a legios táboroktól mért távolságokat <strong>római</strong> mérföldekben adták meg. Mint katonai<br />
objektumot a katonaság építette és tartotta karban, in: VISY 2003a, p. 215.<br />
347 TÓTH 2005, pp. 1-8. Az ismert magyarországi útszakaszokról részletesebben ld. TÓTH 2003b és TÓTH<br />
2006, pp. 5-22. A <strong>római</strong>ak útépítő tevékenységéről ld. még TOBEY 1973, pp. 56-57.<br />
348 HAJNÓCZI 1995, pp. 14-19., pp. 23-27., pp. 46-55. és pp. 73-74. A legfontosabb útvonalak a Savaria-<br />
Brigetio, Savaria-Aquincum, Sopianae-Brigetio, Sopianae-Aquincum közötti főutak voltak, in: TÓTH 2005.<br />
Brigetioból, Aquincumból (Hatvan és Miskolc érintésével a Kárpátok felé, Szolnokon keresztül pedig<br />
Dacia északi részére), és Lugioból (Szegeden és a Maros völgyén át Dacia déli részeihez) a barbaricumba<br />
induló azt átszelő utakat is ismerünk, in: HAJNÓCZI 1987, p. 16.<br />
60