római kori villák történeti - Budapesti Corvinus Egyetem
római kori villák történeti - Budapesti Corvinus Egyetem
római kori villák történeti - Budapesti Corvinus Egyetem
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
hogy a közvetlenül a Balaton partján épült villagazdaságok is kifejezetten a halászatra<br />
rendezkedtek be. 186<br />
A mezőgazdasági termelés mellett jelentős volt a helyi piac, azaz a villagazdaság<br />
és közvetlen környékének ellátását szolgáló kézműves ipar is. 187 A kézműipari termelés<br />
tanúi a tégla- és edényégető kemencék, a fémművesség tárgyai (kovácsműhelyek,<br />
ólomöntő műhelyek). Az építkezésekhez szükséges kő- és faanyagban a Balaton-felvidék<br />
bővelkedett, a meszet pedig a telepek közelében égették (pl. Szentkirályszabadja-Romkút<br />
mészégető gödrei). 188 A téglaégető kemencék általában négyszögletűek voltak, közülük<br />
számosat tártak fel az általam vizsgált területen is (pl. Balatonfüred és Csopak kemencéi<br />
önellátásra termeltek bélyeg nélküli téglákat és tegulákat, de Gyulafirátóton is hasonló<br />
kemencét tárt fel Rhé Gyula is a 20. század első éveiben 189 ). Számos fazekas kemence 190 is<br />
ismert: Gyulafirátóton a lokális ipart ellátó szürke házikerámiát, domborműves terra<br />
sigillata utánzatokat, pecsételt kerámiákat gyártottak, a balatonfűzfői fazekastelepen 191<br />
előállított, részben pecsételt kerámiák pedig szintén a környező bennszülött telepek<br />
ellátását szolgálta. Baláca pusztától kissé északra – agyagos területen, a Nagy-kút<br />
közelében –, a Zsófia-lakópark építésekor <strong>római</strong> <strong>kori</strong> kemencét és egy fazekasnegyed<br />
határoló falát tárták fel. 192 A Fertő tó környéki Winden am See villagazdaságában mázas<br />
kerámiát állítottak elő. Örvényesen – a bronz lámpa és Minerva-fej leletek tanúsága szerint<br />
– finomkovács műhely működhetett, Badacsonytomaj-Papréten, Balatonfűzfőn, illetve az<br />
Aquincum környéki Kaszásdűlő villájában pedig a félkész termékek tanúsága szerint<br />
fémfeldolgozó- vagy javító műhely lehetett. A már említett Gyulafirátót II. számú<br />
épületéből előkerült Fortuna-, Matronae-, Silvana-ábrázolások helyben készülhettek,<br />
amelyre a sorjás darabok is utalnak, Kékkúton pedig egy ólomlepény bizonyítja a helyi<br />
ólomöntést: ez a tevékenység csak minimális felszerelést igényelt (2.1 diagram).<br />
186 Közvetlenül a tó partján elsősorban a késő<strong>római</strong>, Keszthely környéki lelőhelyek létesültek: ennek tehát<br />
stratégiai jelentősége is volt, ld. BÍRÓ 1999 és vö. 3.1 fejezet.<br />
187 A helyi piacra való termelés oka a barbár betörések sokasodása is lehetett, amelynek következtében a<br />
<strong>villák</strong> egy részét megerősítették a 3-4. század fordulójától, befelé fordultak, és piacuk is beszűkült, in: B.<br />
THOMAS 1959, p. 22., MÓCSY 1990, pp. 130-209.<br />
188 DAX 1985, p. 33., és MRT 1, MRT 2, a romkúti meszesgödörről pedig ld. MRT 2, p. 189.<br />
189 Gyulafirátót részletes bemutatását ld. a 6.1 Függelékben.<br />
190 A 2. században Pannonia még az olyan tömegcikkekből, mint az edények és használati eszközök is<br />
behozatalra szorult. A 3. században már megjelent a tömegtermelés (beindult a hazai termelés, de nem<br />
exportra; a luxuscikkeket, tálakat, ékszereket, szobrokat továbbra importálták), a használati tárgyak<br />
uniformizálódtak. In: FITZ 1982, pp. 26-27., KELEMEN 1980, GABLER 1994a, p. 152. Edényművességre<br />
utaló fazekaskemencék egyaránt előkerültek villagazdaságokból (pl. Gyulafirátót) és vicus jellegű<br />
telepekről is (pl. Berhida, Balatonvilágos): míg a <strong>villák</strong> nagyobb területeket is elláthattak, addig a telepek<br />
inkább szűkebb, helyi igényeket elégíthettek ki, in: GABLER 1994a, p. 152., és a Balatonvilágos-aligai<br />
telepről BÓNIS 1994, MÜLLER 1994, VÖRÖS 1994.<br />
191 Balatonfűzfő részletes bemutatását ld. a 6.1 Függelékben.<br />
192 Feltárását Palágyi Sylvia és Csirke Orsolya vezette, ld. RÉG. KUT. 2002, p. 246.<br />
35