római kori villák történeti - Budapesti Corvinus Egyetem
római kori villák történeti - Budapesti Corvinus Egyetem
római kori villák történeti - Budapesti Corvinus Egyetem
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
helyét rögzítették a környéken. 2001-ben újabb ásatások zajlottak, Müller Róbert<br />
vezetésével. A kutatások nyomán három épület nyomai körvonalazódtak, valamint egy<br />
deszkabélésű kutat és zömében császár<strong>kori</strong> kemencéket is feltártak: a terület a kora<br />
császárkorban, a markomann háborút megelőzően volt intenzíven lakott. 547<br />
Az ásatási munka 2003-ban folytatódott, ismét Müller Róbert vezetésével: ekkor<br />
már nemcsak az Attila utcai, legjelentősebb épület feltárására és alaprajzainak tisztázására,<br />
hanem a helyreállításra és romkonzerválásra is figyelmet tudtak fordítani. Csak ott<br />
végeztek a legkorábbi kultúrrétegig nyúló kutatást, ahol az tudományos szempontból<br />
feltétlenül szükséges volt, ezáltal több rejtve maradó leletről le kellett mondani. Ezáltal az<br />
épület funkciójának pontos meghatározása sem vált lehetségessé, azonban négy építési<br />
periódust különíthettek el (M25 ábra). 548<br />
A legkorábbi időszakban egy 10x10 méteres alapozású boronaház állt itt (kb. 119<br />
m B.f. magasságon), amely minden bizonnyal leégett. Építésének és pusztulásának pontos<br />
kora nem ismert, de a kerámiatöredékek és egy Tiberius idején vert bronzérme alapján a<br />
boronaházat az 1. század első felében használhatták. Müller Róbert a későbbi kőépület<br />
északkeleti részén fellelt átégett réteg alapján több másik faház létét is feltételezi. 549<br />
Az első, kb. 45x23 méter alapterületű (150x75 <strong>római</strong> láb) kőépületet a leégett<br />
boronaház helyén az 1-2. század fordulóján építették. A 16x8 méteres atriumba a keleti<br />
oldalon nyíló, az épület keleti oldalán teljes szélességben végigfutó három méter széles,<br />
féltetős, oszlopos porticuson keresztül lehetett bejutni. Az atriumból az északi oldalon<br />
három, a délin pedig két helyiségbe lehetett jutni. Az épület északnyugati sarkában fürdőt<br />
alakítottak ki. A díszítetlen épület északnyugati sarkához egy másik, hét méter széles<br />
épületszárny is csatlakozott, ezt azonban nem sikerült feltárni. 550<br />
A villa a 2. században elnéptelenedett, a század végén azonban ez a villagazdaság<br />
is ismét virágzásnak indult, az épületet átépítették. A porticust és a fürdő falait elbontották,<br />
a bejárat pedig a nyugati oldalra került át. A legnagyobb változás azonban az épület<br />
belsejének elrendezésében történt: a középső tömb osztófalait elbontották, új tagolást<br />
kapott. A délnyugati részen is további, alacsonyabb osztófalakat emeltek: elrendezéséből<br />
Mithras 551 tiszteletére emelt szentélyre következtethetünk (M26 és M27 ábra). 552<br />
Az utolsó építési periódus a 4. századra tehető: ekkor rombolták le a Mithrasszentélyt,<br />
valamint több belső osztófalat is visszabontottak. Az épület nyugati részét<br />
547 RÉG. KUT. 2001, p. 172.<br />
548 MÜLLER 2006, p. 89.<br />
549 MÜLLER 2004, p. 8. és MÜLLER 2006, pp. 90-91.<br />
550 MÜLLER 2006, p. 89. és p. 91.<br />
551 Pannonia provinciában több Mithras szentélyt (mithraeumot) tártak fel a régészek (pl. Aquincum,<br />
Fertőrákos, Poetovio). Általában különálló, téglalap alaprajzú épületeket emeltek, amelyek jellemzője a<br />
hármas tagolás: az oltár előtti helyiség két hosszanti oldalán pódiumok álltak. A Mithras-kultuszról ld.<br />
KIRÁLY 1886, pp. 66-129., FITZ 1982, pp. 39-41., MEZŐS 1985, pp. 146-147., LŐVEI 1998, p. 16.,<br />
HINTZEN-BOHLEN 2005, p. 238. és pp. 330-333., valamint MÜLLER 2006, p. 92. A Balaton-felvidékről több<br />
Mithras-relief is előkerült: Balatonfűzfőről és Dörgicséről (ez utóbbi elképzelhető, hogy Nagyvázsony<br />
területéről származik) is ismerünk töredékeket, in: PALÁGYI 1982, és a kultuszról, illetve Aquincumról ld.<br />
még: HAVERFIELD 1911, p. 163., pp. 167-168., PÓCZY 2003b, p. 250.<br />
552 MÜLLER 2004. p. 11. és MÜLLER 2006, pp. 91-92.<br />
197