ÚJság - Tél 2020
Kistérségi kulturális magazin
Kistérségi kulturális magazin
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Egyensúly az egyensúlytalanságban… talán ez lehetne az idei év
vezérmotívuma számomra. Mert sokáig éltem abban a tévedésben,
hogy, ha a külső körülményekben egyensúlyt tudok teremteni,
magamban is megtalálom azt. A legijesztőbb felismerés, hogy amit az
életem valóságának hittem, az voltaképp nem létezik, csak az én
fejemben, az én belső világomban. S amit ott valóságnak hiszek, az
jelenik meg az életemben, a megélésemben. Saját magamban is
számtalan nézőpontot tudok váltani, minek következtében mindig egy új
valóságot tapasztalok. Ha túllépek magamon, akkor viszont egy
végtelen áramlásban találom magam, megélhetem a totális feloldódás, a
Mindenséggel eggyé válás nagyszerű élményét, a határtalanságot, a
végtelen szabadságot, ami jó, mert ebben az állapotban nincs
feszültség, szorongás, félelem. De stabil alap sem. Az anyag világa
viszont, amelyben jelenleg a testemmel jelen vagyok, keretek közé
szorít, küzdésben tart.
Annak tudatában, hogy a figyelmem fókuszának, a nézőpontomnak
áthelyezésével máris egy másik valóságba kerülök, két kérdés merül fel:
hogyan lehet ebben egyensúlyt találni, illetve létezik-e akkor olyan, hogy
Abszolút Valóság? A kettő végső soron összefügg egymással, mert ha
létezik egy objektív valóság, az egyensúlyt ott találom meg, ha abba
belekerülök. Amennyiben az általam tapasztalt végtelen áramlás van,
kicsit bonyolultabb a helyzet, mert a nézőpontom függvénye, épp milyen
valóságban vagyok jelen. Mert ez esetben csak rajtam múlik, milyen
valóságot teremtek a magam számára, amit bármelyik pillanatban
megváltoztathatok, csak döntök a nézőpontváltásról, s az energiáim
koncentrálva, a szándékom erejével megváltoztatom. Persze nem
ennyire egyszerű a dolog, mert ehhez bizonyos feltételeknek teljesülnie
kell. Túl kell tudnom lépni saját énem határain, azaz kilépni az érzelmek,
gondolatok és ego világából, elengedni a személyiségemet, s magamat
pusztán energiák halmazaként érzékelve válni eggyé a végtelen
áramlással, s abban fix nézőpontokat kijelölni.
Ezen a ponton szembesülök azzal, hogy energiák halmazaként elegyes
vagyok, vannak tiszta minőségeim, amelyek segítenek az
emelkedésben, a magasabb szintű nézőpontok megtalálásában, de
vannak sötét, árnyékos részeim, ezek, mint terhek kötnek, húznak