Szovjet megszállás, szovjet kényszermunka
A fogságba hurcolt hatvani civilek emlékezete
A fogságba hurcolt hatvani civilek emlékezete
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
fiatalemberek gyöngyösi sorstársaik nevét sem tudták, azonban a két<br />
város ferences szerzetesei természetesen jól ismerték egymást, így<br />
máris tálalva volt a két „összeesküvő sejt” közötti hiányzó láncszem.<br />
A politikai rendőrség még a kényszer alatt aláírt vallomások<br />
birtokában sem bízott abban, hogy magyar népbírósági eljárás<br />
keretében elítélik a foglyokat, ezért a kiemelt személyek ügyét a<br />
Szövetséges Ellenőrző Bizottság közvetítésével átadták a <strong>szovjet</strong><br />
Központi Hadseregcsoport ekkor Budapesten működő hadbíróságának.<br />
Az 1946. szeptember első felében lezajlott <strong>szovjet</strong> hadbírósági<br />
tárgyalásokon védőügyvéd nem lehetett jelen, a tárgyalóterem utolsó<br />
soraiban azok a <strong>szovjet</strong> tisztek is helyet foglaltak, akik korábban<br />
kihallgatták a letartóztatottakat. Az eljárás végén, 1946. szeptember<br />
közepén Lukács Pelbártot, Berényi Illést és Fehér Andrást 8 év<br />
időtartamú, a <strong>Szovjet</strong>unióban letöltendő kényszermunkára ítélték.<br />
A három elítéltet a <strong>szovjet</strong> Finn-Karéliában, Medvezhyegorskban<br />
felállított GULAG-munkatáborba szállították, ahol embertelen<br />
körülmények között sorstársaikkal hatalmas kiterjedésű erdőségek<br />
kiirtásában vettek részt. A tragikus sorsban osztozniuk kellett: a<br />
táborból egyikük sem tért vissza. A Berényi-család számára a szomorú<br />
hírt egy, a táborból visszatért fiatal orvostanhallgató édesanyja hozta:<br />
ifj. Berényi Illés 1947. október 20-án hunyt el mellhártyagyulladás és<br />
általános legyengülés következtében. A családi síremlékre később<br />
rávésették Illés nevét is, a következő szöveggel „(…) ki messze<br />
idegenben pihen, lelke haza vágyva szüleinek üzen.”<br />
A nyíregyházi ferences rendház számára a <strong>Szovjet</strong>unióból küldött<br />
magánlevél alapján bizonyosnak tekinthető, hogy Lukács Pelbárt 1948.<br />
április 18-án gégerákban halt meg. Fehér Endre, bár halálának<br />
időpontja és körülményei tisztázatlanok, valószínűleg szintén 1948-<br />
ban hunyt el.<br />
(A koncepciós eljárás hátteréről és lefolyásáról részletesen<br />
foglalkozom a Hatvany Lajos Múzeum Füzetei sorozatban megjelent<br />
Keresztút a <strong>szovjet</strong> munkatáborig. A hatvani „összeesküvés” története<br />
című kismonográfiában.)<br />
28