ÃNKÃNTESSÃG, JÃTÃKONYSÃG, TÃRSADALMI INTEGRÃCIÃ - MEK
ÃNKÃNTESSÃG, JÃTÃKONYSÃG, TÃRSADALMI INTEGRÃCIÃ - MEK
ÃNKÃNTESSÃG, JÃTÃKONYSÃG, TÃRSADALMI INTEGRÃCIÃ - MEK
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Összefoglalás, gyakorlati következtetések<br />
A magánadományozás igen fontos biztosítéka a civil társadalom egészséges<br />
mûködésének. Nagy szerepet játszik abban, hogy a nonprofit szervezetek<br />
érzékenyen, gyorsan és innovatívan tudnak reagálni a legkülönbözôbb társadalmi<br />
kihívásokra. A potenciális támogatók elérésének és jóindulatuk<br />
megszerzésének természetesen változóak az esélyei; a támogatásra szorulók<br />
pozíciói ebbôl a szempontból igen-igen különbözôek (Katz, 1999; Kuti,<br />
2003). Mégis azt mondhatjuk, hogy ennek a sokszereplôs térnek már a<br />
puszta léte is magában rejti a differenciált megközelítések garanciáit, az alternatív<br />
problémamegoldások finanszírozásának lehetôségét (Froelich,<br />
1999). A sok különbözô érdek, szándék, ambíció, lelki szükséglet, élettapasztalat,<br />
értékrend, kapcsolat- és motivációs rendszer együttese szinte<br />
végtelen lehetôségeket kínál azoknak a civil szervezeteknek, amelyek programjaik<br />
és mûködésük költségeit se a piaci mechanizmusokon keresztül, se<br />
kormányzati forrásokból nem (vagy nem kielégítô mértékben) tudják fedezni.<br />
Ezeknek a lehetôségeknek a kihasználása, a magánadományozók megnyerése<br />
azonban nem könnyû, sôt, bizonyos esetekben igen komoly nehézségekbe<br />
ütközhet. Közismert például a nagyon szûk rétegeket érintô, illetve<br />
az „ellenszenves”, deviáns csoportok megsegítésére irányuló programok<br />
viszonylagos népszerûtlensége és alacsony támogatottsága. A tapasztalatok<br />
ugyanakkor azt mutatják, hogy tudatosan megtervezett, szívós munkával<br />
(Burlingame–Hulse, 1991; Handy, 2000; Lindahl, 1992) még az ilyen irányultságú<br />
szervezetek is megtalálhatják a maguk speciális támogatói körét.<br />
Ez a munka azonban csak akkor lehet sikeres, ha a hazai adományozási<br />
kultúra, a támogatói szokások és preferenciák beható ismeretén nyugszik.<br />
A lakossági jótékonyságban rejlô lehetôségek kiaknázásának és bôvítésének<br />
elengedhetetlen feltétele azoknak a társadalmi összefüggéseknek és mechanizmusoknak<br />
az ismerete is, amelyek az emberek viselkedését befolyásolják.<br />
Azt reméljük, hogy adományozási kutatásunk fontos adalékokkal szolgál<br />
a civil szervezetek adományszerzési stratégiájának megalapozásához.<br />
Éppen ezért a kutatás legfontosabb eredményeit az alábbiakban a gyakorlati<br />
felhasználhatóság szempontjait is figyelembe véve foglaljuk össze.<br />
Az adományozási hajlandóság az elmúlt évtizedben számottevôen nôtt.<br />
2004-ben a felnôtt lakosság közel háromnegyede (több mint 6 millió ember)<br />
segítette pénzbeni vagy természetbeni támogatásokkal a rászoruló<br />
magánszemélyeket és a különbözô civil szervezeteket, egyházakat, állami,<br />
önkormányzati intézményeket. A pénzadományok három különbözô mechanizmuson<br />
keresztül jutottak el a címzettekhez:<br />
➢ A közvetlen kérések, személyekhez, ügyekhez, katasztrófákhoz kapcsolódó<br />
gyûjtések összesen 13 milliárd Ft-nyi adományt eredményeztek.<br />
135