ÃNKÃNTESSÃG, JÃTÃKONYSÃG, TÃRSADALMI INTEGRÃCIÃ - MEK
ÃNKÃNTESSÃG, JÃTÃKONYSÃG, TÃRSADALMI INTEGRÃCIÃ - MEK
ÃNKÃNTESSÃG, JÃTÃKONYSÃG, TÃRSADALMI INTEGRÃCIÃ - MEK
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
35–40 százaléka értett egyet. Valamivel kevesebben voltak azok, akik a<br />
leginkább elvi megfogalmazást választották, azt, hogy nem hisznek az<br />
ilyen típusú támogatások hasznosságában. A nem adományozók közel negyede<br />
hivatkozott arra, hogy 2004-ben egyáltalán nem kapott támogatási<br />
kérelmeket. Nagyjából ugyanilyen arányban voltak azok is, akik éppen ellenkezôleg,<br />
zavarónak tartották, hogy lépten-nyomon kérésekkel zaklatják<br />
ôket.<br />
Összességében az adatok azt sugallják, hogy a nem adományozók többségükben<br />
inkább gyakorlati okokból tartózkodnak az adakozástól. A válaszokból<br />
nem sugárzik átütô elvi elutasítás, legfeljebb bizalomhiány. A „mentségként”<br />
értelmezhetô válaszlehetôségek népszerûbbek, mint azok, amelyek<br />
az adománykérôk magatartásával magyarázzák a kérések elutasítását.<br />
Mindazonáltal feltételezhetô, hogy az adományozók (azon belül is különösen<br />
a legelkötelezettebbek) és a nem adományozók világszemlélete, értékrendje<br />
között számottevô különbségek vannak. Ugyancsak valószínûsíthetô,<br />
hogy a két csoport a nonprofit szervezetekkel kapcsolatos ismeretek<br />
és attitûdök szempontjából is különbözik. Ezeknek a különbségeknek a<br />
vizsgálatával a következô fejezetben foglalkozunk.<br />
Attitûdök és adományozói magatartás<br />
Az adományozás szemléleti háttere<br />
A motivációs háttér vizsgálata során már az 1993-as kutatás idején érzékeltük,<br />
hogy a jótékonysági magatartást az egyén világszemlélete is számottevôen<br />
befolyásolja. Ugyanakkor azzal a problémával találtuk szemben magunkat,<br />
hogy a szokásos módszerrel ezek a szemléleti különbségek nehezen<br />
mérhetôk.<br />
Az interjúhelyzetben a megkérdezettek döntô többsége nem képes (és<br />
nem is törekszik) arra, hogy a neki feltett kérdéseket összefüggéseiben is áttekintse,<br />
és ennek megfelelôen válaszolja meg. 48 Az egymásnak ellentmondó<br />
állításokra a válaszadók gyakran azonos, vagy legalábbis hasonló „osztályzatot”<br />
adnak. Sokan észre sem veszik, hogy elvben nem lehetne homlokegyenest<br />
eltérô megállapításokkal, véleményekkel egyszerre egyetérteni.<br />
Az elemzô számára ez többnyire azzal a következménnyel jár, hogy a vélemények<br />
„középre húznak”, és nem mutatkozik markáns különbség az eltérô<br />
magatartást tanúsító csoportok által kifejezésre juttatott attitûdök között.<br />
Ennek a problémának az enyhítése érdekében a 2004-es vizsgálat so-<br />
48 Sebestény (2005. 88. old.) kutatásaiból tudjuk, hogy ugyanez a probléma még a civil<br />
vezetôk által írásban kitöltött kérdôívek esetén is felmerült.<br />
125