2006. évi 1. szám - Jura - Pécsi Tudományegyetem
2006. évi 1. szám - Jura - Pécsi Tudományegyetem
2006. évi 1. szám - Jura - Pécsi Tudományegyetem
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Juhász László: A bírói határozatok írásba foglalásának kialakulása a magyar jogban<br />
35<br />
Végül – lezárva a határozat fogalmával kapcsolatos<br />
kérdéskört – a Pp. kommentár megfogalmazását<br />
idézem: „Az ítélet, mint eljárási cselekmény<br />
a bíróság akaratkijelentése, egyben olyan<br />
hatósági aktus, amelyhez meghatározott joghatások<br />
fûzõdnek. 7<br />
§-a elõírta, hogy a bíróságok az ítéleteiket a „Magyar<br />
Köztársaság nevében” hozzák meg, majd 1949-tõl,<br />
az Alkotmány elfogadásától kezdve a „Népköztársaság<br />
nevében.” 1989. október 23-a óta a bíróságok<br />
a „Magyar Köztársaság nevében” ítélkeznek. (1989.<br />
évi XLII. törvény) 11<br />
2. A preambulum<br />
A preambulum kitüntetett helyet foglal el az ítéletben,<br />
saját története van, ezért célszerû történeti kialakulásával<br />
külön foglalkozni. Az ítélet preambu luma<br />
a bírói hatalom forrására utal. 8 Ebbõl következik,<br />
hogy a peambulum mindig az uralkodó politikai elitnek<br />
a hatalom forrásáról alkotott elképzelését tükrözi,<br />
s ez az oka annak, hogy a peambulum szövege<br />
a történelem során oly sokszor változott. Már a feudalizmus<br />
idején kiadott ítéletlevelek is utalnak arra,<br />
hogy az ítélet meghozatala kinek a megbízásából<br />
történt. Például az 1238-ban kelt ítéletlevél azt tartalmazza,<br />
hogy a bíró „Béla király úr parancsából”<br />
hozta meg ítéletét.<br />
Az 1479-ben kelt ítéletlevél indítása a következõ:<br />
„Mi Mátyás isten kegyelmébõl Magyarország,<br />
Csehország stb. királya …. mi bizonyos bárókkal,<br />
ítélõmesterekkel és országunk választott nemeseivel<br />
törvényszéket tartánk.” 9<br />
Az ítéletlevelek megfogalmazásai hosszú évszázadokig<br />
fennmaradtak, s még a XIX. század közepén<br />
hozott bírói határozat is hasonló rendelkezést tartalmaz:<br />
„Mi I. Ferdinánd isten kegyelmébõl ausztriai<br />
császár Magyar- és Csehországnak e néven V. királya<br />
stb. … ezennel emlékezetül adjuk, hogy Kir. Törvényes<br />
Táblánk 1843. évi július 14-én bírói széket ülvén<br />
… XY sommás perét megvizsgálván és bírálván<br />
a következõ ítéltetett légyen.” 10<br />
A dualizmus kezdetén a bírói hatalom gyakorlásáról<br />
szóló 1869. évi IV. tc. 2. § mondta ki elõször,<br />
hogy a bírói hatalom „õfelsége a Király nevében” gyakoroltatik.<br />
Elõször csak a fellebbviteli törvényszékek<br />
határozataiban, majd 1872-tõl valamennyi ítélet<br />
preambulumában fel kellett tüntetni. A sommás eljárásról<br />
szóló 1893. évi XVIII. törvényczikk 12<strong>1.</strong> §-ában<br />
már kifejezetten elõírta, hogy az ítéletet „õfelsége a<br />
Király nevében” kell meghozni. Az 191<strong>1.</strong> évi I. tc., a<br />
Plósz-féle Pp. ugyanezt az elõírást tartalmazta.<br />
A történelmi változásokat követve az 1920. évi<br />
I. törvénycikk 7. §-a értelmében a bíróságok a bírói<br />
hatalmat „a Magyar Állam nevében” gyakorolják,<br />
amely 1930-ban úgy módosult, hogy az ítélet<br />
preambulumaként a „Magyar Szent Korona nevében”<br />
kellett az ítéleteket meghozni. (1930. évi<br />
XXXIV. törvénycikk) Az 1946. évi I. törvénycikk 18.<br />
3. Történeti áttekintés<br />
A bírói ítéletek írásba foglalása kialakulásának története<br />
nem választható el a bírói szervezet történetétõl.<br />
Ezért a történeti áttekintésnek ki kell terjednie a bírósági<br />
szervezet kialakulására is, mert a szervezet és a<br />
határozati forma között szoros összefüggés található.<br />
„Habár a jogsérelmeknek magán- vagy vérboszszú<br />
útján orvoslását még Szent László törvényei is<br />
megengedik, mégis már az õsalkotmány idejében találkozunk<br />
jogvitákat eldönteni hivatott bírákkal. A<br />
nép (törzs), amelynél volt a bírói hatalom, rendelte ki<br />
õket, ezek a Gyulák és a Harkák. És midõn késõbb a<br />
törzsek egy közös vezérség, fõvajdaság alatt egyesültek,<br />
e mellett is ilyen nevû bírákat említenek. Felettük<br />
maga a nemzet állott, mely hogy a nemzetgyûlésen,<br />
a községben, különösen fontos ügyekben, kivált az<br />
egész nemzet ellen elkövetett árulás eseteiben ítélt,<br />
a kútfõk többször említik.” 12<br />
A királyság létrejöttével a bírói hatalom a néprõl a<br />
királyra szállt, aki a bíráskodást részben az udvarban,<br />
illetve a megyéket járva gyakorolta. István király az<br />
ítélkezéssel kapcsolatban a következõket írja fiának:<br />
„Ha becsületet akarsz szerezni királyságodnak, szeresd<br />
az igaz ítéletet; ha hatalmadban akarod tartani lelkedet,<br />
türelmes légy. Valahányszor, kedves fiam, ítéletet<br />
érdemlõ ügy kerül eléd, vagy valamely fõbenjáró<br />
ügy vádlottja, türelmetlenül nem viselkedjél, esküvel se<br />
erõsködjél hogy megbünteted; bizony ez ingatag lenne és<br />
mulandó, mert a bolond fogadalmat megszegi az ember;<br />
és ne is ítélkezz te magad, nehogy királyi méltóságodban<br />
a hitvány ügyben forgolódva folt essék, hanem az efféle<br />
ügyet inkább bírákhoz utasítsd, az õ megbízatásuk hogy<br />
a törvény szerint döntsenek.” 13<br />
Az ítélkezést kezdetben a király személyesen, majd<br />
pedig különbözõ közegei (nádor, országbíró, kancellár,<br />
személynök, tárnokmester, vajda, bánok) által<br />
gyakorolta. Az 1435. évi II. törvénycikk tartalmaz<br />
egy felsorolást arról, hogy ebben a korban kik ítélkeztek,<br />
s ebben az idõben már esküt kellett tenniük,<br />
amelyben megfogadták, hogy „gazdagnak és szegénynek,<br />
megválogatása nélkül és minden kérést,<br />
jutalmat, kedvezést, szeretetet meg gyûlölséget hátratéve<br />
és távoltartva, igaz és való törvényt és igazságot”<br />
fog tenni.<br />
Jellemzõ volt erre az idõszakra, hogy a király és<br />
közegei sohasem bíráskodtak egyedül, mindig más<br />
JURA 2006/<strong>1.</strong>