2006. évi 1. szám - Jura - Pécsi Tudományegyetem
2006. évi 1. szám - Jura - Pécsi Tudományegyetem
2006. évi 1. szám - Jura - Pécsi Tudományegyetem
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Horváth István: Az elvárások és a realitás<br />
31<br />
erõsítik egymást. A költségvetési, munkaszervezési<br />
és humánpolitikai körülmények mellett a Ktv. megoldása<br />
a teljesítményértékelésnek az illetmény mértékére<br />
való hatása vonatkozásában munkajogi tekintetben<br />
nem elfogadható. E szabály sérti azt az általános<br />
munkajogi alapelvet, hogy a bér (személyi alapbér,<br />
garantált illetmény) csak közös megegyezéssel módosítható,<br />
egy rossz teljesítményértékeléssel ugyanis<br />
a köztisztviselõi alapilletmény akár húsz százalékkal<br />
is csökkenthetõ a következõ naptári évre. Másrészt<br />
a munkáltatónak a teljesítményértékeléstõl függõ<br />
plusz-mínusz húsz százalékos eltérítési lehetõsége<br />
idegen elem a Ktv. egyébként kötött illetményrendszerében.<br />
Az ilyen léptékû munkáltatói egyoldalú<br />
differenciálási lehetõség a díjazás összegének meghatározásában<br />
összeférhetetlen az egyébként a közszolgálatban<br />
töltött idõn, a munkakörhöz szükséges képzettségen,<br />
végzettségen alapuló díjazási szisztémától.<br />
A kritikán kell, hogy alapuljon a jövõbe tekintés,<br />
így az új egységes közszolgálattal szemben megfogalmazott<br />
elvárás is. Egységes közszolgálati rendszer<br />
esetén egyes területek, ágazatok nem zárhatók<br />
ki a teljesítményértékelési rendszerbõl, mindez meg<br />
nem engedhetõ módon sértené az egyenlõség elvét.<br />
Az alapok megteremtése már a civil közszolgálatban<br />
(Ktv., Kjt.) is jelentõs emberi erõforrás-gazdálkodási<br />
elõkészítést igényel, nem kerülhetõ meg ugyanis az<br />
a probléma, hogy egyrészt a munkakö rük betöltésével<br />
nem mérhetõ, hanem értékelhetõ teljesítményt<br />
nyújtó közalkalmazottak és köztisztviselõk követelményei<br />
hogyan kerülnek megállapításra, másrészt<br />
olyan értékelõ rendszer kialakítása szükséges,<br />
amely figyelemmel van a közszolgálatba tartozó tevékenységek<br />
eltérõ karakterére (pl. igazgatás, oktatás,<br />
egészségügy). A rendszer kétségtelen – és részben<br />
szükségszerûen felületes – pr-hozadéka, hogy a<br />
társadalom elé valamiféle elszámolást ad a közszolgálati<br />
költségekrõl. Az átláthatóság ugyanakkor több<br />
pénzbe is kerülhet, hiszen a jobb teljesítményt nyújtók<br />
díjazása az illetmények emelésével jár. Ennek elmaradása<br />
a teljesítményértékelési rendszert formálissá<br />
teszi, a hatékonyság és az olcsóság e tekintetben<br />
egymást kizáró elvárások. Az EU-minta átvétele<br />
láthatóan nem pusztán jogalkotási kérdés, állami<br />
elszánás és pénzügyi feltételek szükségesek ahhoz,<br />
hogy a teljesítmény kitûzése, ellenõrzése és értékelése<br />
a közszolgálatban ténylegesen gyökeret eresszen.<br />
Amennyiben a pótlólagos kereteket a költségvetés<br />
nem biztosítja, akkor a teljesítményt csak úgy lehet elismerni,<br />
ha a gyengébben teljesítõktõl ennek fedezetét<br />
– mintegy büntetésként – elveszik. Ilyen rendszer<br />
azonban a példaként is tekintett EU-tagállamokban<br />
sehol nem mûködik, a rendszer pozitív irányú szubjektivitása<br />
még elviselhetõ, de a törvényben garantált<br />
elõmeneteltõl függõ illetmények esetében a lefelé<br />
történõ eltérítés súlyos problémákat vetne fel (lásd<br />
fentebb a Ktv. vonatkozó szabályával összefüggésben<br />
írt munkajogi kritikánkat!).<br />
Természetesen felmerülhet az a kérdés is, hogy<br />
Magyarországnak az egységes közszolgálat megalkotásakor<br />
feltétlenül ragaszkodnia kell-e az EUtagállamokban<br />
tapasztalható tendenciához Van-e<br />
értelme a teljesítményhez kötött illetményrendszernek,<br />
vagy a problémák súlya alatt elhaló kísérletrõl<br />
van-e szó csupán Európában is A válasz az EU tekintetében<br />
jelen pillanatban nem egyértelmû, feltétlenül<br />
biztos, hogy az egyéni teljesítményértékelés<br />
jogilag szabályozott rendszerérõl a közigazgatás<br />
nem mondhat le. A hazai egységes közszolgálat<br />
megalkotásakor elsõ lépésként az illetményrendszer<br />
karakterérõl kell dönteni. Egy képzeletbeli láncolatban<br />
mindennek elõfeltétele annak meghatározása,<br />
hogy a közszolgálat zárt (zártabb) vagy nyitott<br />
(nyitottabb) szisztémában mûködik-e. A szerzõ a hazai<br />
viszonyok alapján feltétlenül szükséges komparatív<br />
elõnyök biztosítása érdekében a zártság dominanciáját<br />
javasolja, amely magával hozza a kötöttebb<br />
illetményrendszert, melynek eleme a garantált<br />
elõrehaladás. A garanciák ellentételezéseként viszont<br />
megjelenítendõ a teljesítmény, az elõrejutás nem csak<br />
jogszabályi biztosítékokon, hanem a köz szolgálójának<br />
értékelésétõl is függene. A teljesítményértékelés<br />
így nem az illetmény naptári évenkénti esetleges<br />
megváltoztatásával járna, hanem a közszolgálati<br />
életút sebességét határozná meg.<br />
IV. Érvek és ellenérvek az egységes<br />
hazai szabályozással kapcsolatban<br />
„Pro-kontra” jelleggel közelítve a jogalkotás módjához,<br />
számos érvet, illetõleg ellenérvet sorakoztathatunk<br />
fel. Az egységesség mellet szól, hogy más-más<br />
módon ugyan, de a tervezettel érintett alkalmazottak<br />
közfeladatokat valósítanak meg, közszolgáltatásokat<br />
nyújtanak. A megragadható lényeg a szolgáltatás tárgya,<br />
hogy a közszolgálati jog uralma alatt álló jogviszonyokban<br />
nyújtott szolgáltatásokat a társadalom<br />
valamennyi tagja igénybe veheti, s többnyire erre rá<br />
is szorul. Második attributumként a jogviszony alanyai<br />
közül a munkáltató említhetõ. Ebben a szerepben<br />
mindig az állami vagy az önkormányzati szervet<br />
találjuk. E körbe sorolandóak az általuk fenntartott<br />
intézmények is. Valamennyi közszolgálati réteg közvetlenül,<br />
vagy közvetve a központi költségvetésbõl<br />
kapott támogatás leosztására szolgáló alapjából kapja<br />
az illetményét. A központi költségvetés alapot adhatna<br />
az egyenlõbb elbánás elvének alkalmazásához,<br />
mindenekelõtt az illetményrendszer területén. A jelen<br />
JURA 2006/<strong>1.</strong>