2006. évi 1. szám - Jura - Pécsi Tudományegyetem
2006. évi 1. szám - Jura - Pécsi Tudományegyetem
2006. évi 1. szám - Jura - Pécsi Tudományegyetem
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Kun Tibor: „Aurelio Lepre: Háború és béke a XX. században. Az államok közötti konfliktusoktól a civilizációk ütközéséig”<br />
199<br />
dultak ki és terjedtek át Nyugat-Európába azzal a különbséggel,<br />
hogy az Egyesült Államokban nem vettek<br />
forradalmi fordulatot, Nyugat-Európában, azon<br />
belül is kivételes hevességgel Francia országban, Párizsban<br />
igen. Itt a helyzet De Gaulle-t arra az állásfoglalásra<br />
késztette, hogy ha azok az állam biztonságát<br />
fenyegetik, akár lövetni is fog a tömegre. Erre<br />
szerencsére nem került sor, mert a francia köztársasági<br />
elnököt (mármint jelen esetben De Gaulle-t) támogatók<br />
végül összefogtak és hatalmas tüntetésen,<br />
majd a választásokon a jobboldal mellett tették le<br />
voksukat. Azonban alig csendesedtek el ezek a politikai<br />
tartalmú és irányultságú mozgalmak, az 1970-es<br />
évek Nyugaton a gazdaság újabb válságát hozták az<br />
olajár-robbanás hatására, míg a Keleten a szocialista<br />
gazdaság tovább fejlõdött, bár az itteni lakosság életszínvonala<br />
még ekkor sem érte el a nyugati emberekéét.<br />
Ugyanakkor az utolsó nyugat-európai diktatúrák<br />
kimúltak, így Spanyolországban Franco tábornok<br />
halálával, Portugáliában az önmagát túlélt fasizmus<br />
felszámolásával, illetve Dél-Európában Görögországban<br />
a jobboldali tábornokok eltûnésével.<br />
Ha kicsit visszamegyünk a történelemben, azt láthatjuk,<br />
az egyesített Európa létrehozására irányuló<br />
törekvések az 1950-es években kezdtek konkrét formát<br />
ölteni, az 1980-as években ez a folyamat felgyorsult,<br />
hogy 1992-ben a Maastrichti Szerzõdés aláírásával,<br />
majd pedig 2004-ben újabb országok belépésével<br />
létrejöhessen az Európai Unió. Az idáig vezetõ út nem<br />
volt – és ma sem – mentes az ellentmondásoktól és<br />
ellentétektõl, hiszen az egyes országok eltérõ gazdasági<br />
fejlettséggel léptek be a szervezetbe, és nagy viták<br />
zajlottak akörül is, keresztény vagy felvilágosult<br />
eszmékre épüljön az új Európa. Az afrikaiak dekolonizáció<br />
utáni útkeresése sem volt zökkenõmentes.<br />
Az ún. „afrikai szocializmus” útvesztõbe torkollt,<br />
a sztálini marxizmus-leninizmus úgyszintén, a<br />
négritude-öt a tudományos szocializmussal próbálták<br />
helyettesíteni, Dél-Afrikában az apartheid a<br />
rasszizmus legszélsõségesebb formáit vette fel, az<br />
iszlám Maghreb továbbra is erõsen ragaszkodott hagyományaihoz,<br />
vallásához, ez mindennemû modernizációt<br />
lehetetlenné tett csakúgy, mint Afganisztánban,<br />
ahová a SZU a hadserege segítségével próbálta<br />
saját ideológiáját és az abból táplálkozó modernséget<br />
exportálni – szintén sikertelenül.<br />
7. A világpolitikában a XX. század utolsó két évtizedében<br />
változást a két szuperhatalom vezetõjének<br />
– Reagan és Gorbacsov – találkozói hoztak. A szerzõ<br />
szerint azonban téves az az elképzelés, amely szerint<br />
a szovjet külpolitikát Reagan csillagháborús<br />
tervei változtatták meg, éppen ellenkezõleg, ez csak<br />
felbõszítette a szovjet katonai vezetést. Az igazság<br />
az, hogy a SZU gazdasága nem volt képes tovább<br />
állni a versenyt az USA gazdaságával, és a többi<br />
szocialista ország gazdasága sem tudta már támogatni<br />
a SZU csökkenõ teljesítményû gazdaságát.<br />
De volt más is: Gorbacsov meg akarta õrizni a SZU<br />
egységét, a különbözõ etnikumok egybetartozását;<br />
ez az, amit Jelcin már nem akart, õ az „orosz civilizációt”<br />
kívánta átmenteni. A kommunizmus belsõ<br />
szétesését megelõzõ hidegháború pedig az egyetlen<br />
olyan háború volt, amely az atomenergia hadi célokra<br />
történõ alkalmazása lehetõségének felfedezése<br />
után megelõzte a nyílt konfliktust a két nagyhatalom<br />
között. A XX. század végén – XXI. század elején<br />
az emberiség visszatért az I. világháborút megelõzõ<br />
idõszakhoz, amikor még szintén nem léteztek sorompók<br />
a szabadkereskedelem elõtt.<br />
8. S mi van ma Globalizáció, ún. „pax americana”;<br />
ez utóbbi állítólag már a II. világháború után<br />
elterjedt vélemény volt; Kínának mint az USA egyetlen<br />
XXI. századi lehetséges vetélytársának fejlõdése;<br />
Európában a „multikulturalizmus”, melynek néhány<br />
képviselõje lehetségesnek tartja, hogy az általa vezetett<br />
közösségek a demokráciával szembehelyezkedõ<br />
pozíciókat vegyenek fel, ami viszont gyakran túlzásba<br />
és rossz irányba vitt, szintén antidemokratikus<br />
preventív intézkedéseket vált(ott) ki. S a szerzõ intése:<br />
„Az etnikai feszültségek, a nacionalizmusok, a<br />
vallások közötti konfliktusok az a humusz, amelybõl<br />
a legsúlyosabb nemzetközi, újabb katasztrofális fantazmákat<br />
idézõ válságok nõhetnek ki.”<br />
Ismertetésünkbõl kimaradt több olyan fejezet,<br />
téma, amelyek sok helyet igényeltek volna még, vagy<br />
mert távoli vidékek speciális problémáit tárgyalják,<br />
vagy mert közeli területek – nevezetesen Európa –<br />
történelmi eseményeit idézik fel vagy éppenséggel<br />
mert az átlagos mûveltséggel rendelkezõk, fõleg a<br />
szakemberek, már megfelelõ ismeretekkel rendelkeznek<br />
az érintett és kihagyott témákról. Mindazonáltal<br />
utoljára hagytunk két témát, mert mindenki<br />
számára érdekesnek tartjuk õket.<br />
Az egyik téma, amellyel könyvében a szerzõ részletesen<br />
foglalkozik, a XX. század második felének katasztrófahelyzetei,<br />
amelyeket a „történelmi Jó és Rossz”<br />
idéztek elõ, és amelyek csaknem atomháborúhoz vezettek.<br />
A Nyugat szerint ez a „történelmi Jó” természetesen<br />
a demokrácia, a „történelmi Rossz” pedig<br />
a kommunizmus. A másik oldalról nézve a dolgo-<br />
JURA 2006/<strong>1.</strong>