2006. évi 1. szám - Jura - Pécsi Tudományegyetem
2006. évi 1. szám - Jura - Pécsi Tudományegyetem
2006. évi 1. szám - Jura - Pécsi Tudományegyetem
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Varga Tamás: Politikai magatartás és részvétel<br />
keztetéseket vonnak le. Követõik az ún. részvételi (és<br />
szubsztantív) demokrácia-típust eszményítik.<br />
c) A közvetlen demokrácia hívei (pl. J. J. Rousseau,<br />
majd késõbb C. Pateman, B. Barber) szintén a tömeges,<br />
nagymértékû politikai részvétel elvét vallják,<br />
aminek együtt kell járnia a közvetlen állampolgári<br />
politikai döntéshozatallal. Érvelésükben részben<br />
kommunitarista jelleg érvényesül, azaz a közjóhoz való<br />
közvetlen közösségi hozzájárulás fontosságát tételezik.<br />
Másrészt a nagy kiterjedésû modern államokban a<br />
lényeges politikai döntések helyi szintekre való telepítésének<br />
a tézisét, illetve a folyamatos népszavazásos<br />
hatalomgyakorlásnak (döntéshozatalnak) – ilyen<br />
értelemben a politika „társadalmiasításának” – az igényét<br />
fogalmazzák meg.<br />
d) A konfliktusos elmélet képviselõi (pl. R.<br />
Dahrendorf, H. D. Lasswell, J. Schumpeter, F. A.<br />
Hayek) úgy vélik, hogy a politikai demokráciákban<br />
a formális jogegyenlõségen nyugvó politikai részvétellel<br />
a választópolgároknak a hatalom befolyásolására<br />
csupán formális lehetõsége áll fenn. A demokrácia<br />
minõsége szempontjából nem a részvétel menynyiségi<br />
vonatkozásait kell hangsúlyozni, hanem a<br />
részvételi igények és lehetõségek összhangjának a szükségességét.<br />
A mértéket nem szabad fetisizálni, esetenként<br />
pontosan az alacsony arányok mutathatják azt,<br />
hogy a dolgok rendben zajlanak, az emberek elégedettek.<br />
A cél ezért csupán az „éppen még megfelelõ”<br />
szavazatmennyiség elérése lehet. Schumpeterék szerint<br />
9 – mint tudjuk, õk az ún. jogi (és procedurális) demokrácia-típust<br />
vallják a magukénak – a modern demokráciákban<br />
a polgárok a tényleges döntések meghozatalát<br />
választott felelõs kormánypolitikusoknak<br />
adják át (kormányt hoznak létre), akiknek a tevékenységét<br />
választott (közvetett) politikai képviselet<br />
ellenõrzi. Az állampolgári politikai részvételre ezért<br />
csak alkalmi jelleggel és a választásokra korlátozódóan<br />
van szükség. 10<br />
III. A politikai részvételt<br />
befolyásoló tényezõk<br />
<strong>1.</strong> A politikai részvétel egyéni, strukturális<br />
jellegû meghatározói<br />
161<br />
a) Demográfiai és szociológiai tényezõk. Az, hogy a politikai<br />
magatartás, ezen belül szûkebben a választási<br />
részvétel a választópolgárok különféle demográfiai<br />
és szociológiai paramétereivel korrelációban van,<br />
a szavazói magatartást kutató tudományágnak, a<br />
psephológiának elég markáns állítása (a psephos az<br />
ókori athéniak „szavazókövecse”, amirõl például<br />
Arisztotelész is megemlékezik a Szolón által bevezetett<br />
esküdtbíróságok említése kapcsán). Mirõl is van<br />
szó Arról, hogy az egyes személyek részvételi hajlandósága<br />
összefüggésben áll a választópolgár egyéni<br />
és társadalmi adottságaival, a választás részvételi<br />
eredménye kisebb-nagyobb mértékben függ ezektõl<br />
az „adatoktól”. Lássuk (a teljesség és fontossági sorrend<br />
igénye nélkül) a leggyakrabban számításba vett<br />
és vehetõ tényezõket:<br />
– nem, életkor, iskolai végzettség, lakóhely;<br />
– családi, baráti, munkahelyi környezet;<br />
– vallási, nemzeti, etnikai és faji hovatartozás;<br />
– a tulajdonlásban, a társadalmi munkamegosztásban<br />
és a munkaszervezetben elfoglalt hely (szociális/anyagi<br />
helyzet és társadalmi presztízs). 11<br />
E korrelációk létezése eléggé kézenfekvõ, nemigen<br />
szorul alapos igazolásra. A rendszerváltozástól<br />
folytatott magyarországi választási magatartás kutatások<br />
jól ismert megállapítása, hogy nálunk a tipikus<br />
résztvevõ a középkorú, budapesti, egyetemet végzett férfi,<br />
12 a tipikus távolmaradó meg ennek az ellenkezõje.<br />
A szociális helyzet, valamint a társadalmi presztízs<br />
(a tényleges, vagy annak szubjektív megítélése) és<br />
a részvételi arányok közötti talán még szignifikánsabb<br />
összefüggés is empirikusan igazolható (lásd az<br />
egyes magyarországi régiók, például a nyugati – keleti<br />
országrészek választási részvételi adatai közötti<br />
eltéréseket, vagy akár azonos településen belül is,<br />
az „elit”, illetve slum(nyomornegyed)-szerû településrészeken<br />
levõ szavazókörök részvételi adatai közötti<br />
óriási különbségeket). A társadalmi mikrokörnyezet<br />
egyénre ható ereje és az egyén részvételét befolyásoló<br />
motívuma is tagadhatatlan (mondjuk egy<br />
markáns családtag azonosulásra, vagy éppen szembeszegülésre<br />
késztetõ „mintája”). Egyes választási<br />
alkalmakkor (különösen, ha a szavazás témájából<br />
adódik a különleges érintettség, például egy abortusz<br />
engedélyezése tárgyában megtartott népszavazás<br />
esetében a vallásosak/nem vallásosak számára)<br />
a vallási, nemzeti, etnikai vagy faji hovatartozás is<br />
döntõ részvételi motívummá válhat. Helyi választások<br />
esetében jellegzetesen többnyire inkább a mikro-,<br />
országosak esetében viszont a makro-szociológiai<br />
jellegû tényezõk a meghatározóbbak. Általában<br />
az is elmondható, hogy adott részvételi aktus során<br />
bármelyik tényezõ, a választópolgár bármilyen irányú<br />
érintettsége döntõ fontosságúvá válhat és válik is, de<br />
hogy ez történetesen melyik lesz (több is lehet egyszerre,<br />
természetesen), az már inkább az egyént érõ<br />
külsõ ráhatásoknak, a politikai elit által történõ „megszólításoknak”<br />
a következménye.<br />
b) Szubjektív strukturális tényezõk. A fenti demográfiai<br />
– szociológiai, strukturális jellegû motívum-együttes<br />
az egyén szempontjából teljes mértékben<br />
objektív (nem, életkor, szülõi háttér, szárma-<br />
JURA 2006/<strong>1.</strong>