2006. évi 1. szám - Jura - Pécsi Tudományegyetem
2006. évi 1. szám - Jura - Pécsi Tudományegyetem
2006. évi 1. szám - Jura - Pécsi Tudományegyetem
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
160<br />
zási hely), illetve többé, vagy kevésbé objektívnek<br />
tekinthetõ (vallási hovatartozás, nemzetiség, szociális<br />
helyzet, iskolai végzettség, lakóhely). Szintén<br />
strukturális jellegû, azonban az elõzõektõl eltérõen<br />
már szubjektív, illetve jórészt szubjektívnek tekinthetõ<br />
részvételt befolyásoló tényezõ az egyén valamely politikai<br />
párttal (politikussal) való azonosulásának a mértéke<br />
(tartós, szilárd politikai irányzathoz, oldalhoz<br />
kötõdés és pártválasztás). A legerõteljesebben részvételre<br />
ösztönzõ szubjektív motívum a választópolgár<br />
számára valószínûleg a politikához való szervezeti<br />
kötõdés, a politikai párttagság vállalása lehet. A politikai<br />
magatartás (részvételi) aktivitási szintjeit nagyjából<br />
az alábbi evolúciós sorral lehet meghatározni:<br />
– alkalmi részvétel a választásokon;<br />
– rendszeres részvétel a választásokon (de „vándorszavazás”);<br />
– tudatos, tartós és szilárd pártválasztás (ez a „ha<br />
esik, ha fúj” esete);<br />
– párttagság vállalása (passzív formában);<br />
– aktív párttagság;<br />
– hivatásos politikus.<br />
c) Politikai tiltakozások. Ehelyütt látszik célszerûnek<br />
röviden kitérni a politikai részvétel azon formáira,<br />
amelyek nagyobbrészt nem támogató jellegûek (mint<br />
mondjuk a különbözõ választási aktusok), hanem<br />
ellenkezõleg, a politikai protestálás megnyilvánulásai.<br />
A részvétel szociológiai, és személyes érintettségben<br />
rejlõ motívuma ekkor különösen erõs a tiltakozó<br />
egyén(ek) szempontjából. Normálisan mûködõ<br />
politikai demokráciákban ezek a módozatok jóllehet<br />
megszokottak (és alkalmazottak is), de egyes<br />
változataik a politikai folyamatban mégis inkább<br />
szélsõséges, extrém megoldásnak számítanak. Alkalmazásuk<br />
gyakoriságát, illetve társadalmi elfogadottságuk<br />
mértékét a részvételi demokrácia-típus hívei<br />
kifejezetten demokrácia minõségi mutatónak tekintik.<br />
Legitimitás-mércének a politikai demokráciákban<br />
mindazonáltal kiváltképpen a polgári engedetlenséghez<br />
való viszony számít – a jogi demokrácia-típust<br />
magukénak vallók felfogása szerint is. A demokratikus<br />
jelzõre igényt tartó államhatalom számára ennek<br />
tolerálása valóban nélkülözhetetlen. A polgári engedetlenség<br />
olyan törvényellenes és hatóságilag sem engedélyezett<br />
cselekedet, amely erõszakmentes és lelkiismereti<br />
okokból fakadó, eredményességét (és persze a hatóságok<br />
tolerancia-hajlandóságát) erõsen befolyásolja a<br />
tömegessége és nyilvánosságának a volumene. Tegyük<br />
hozzá, hogy egy ilyen akció hitelességét (és „mûfaji”<br />
hovatartozását) a politikai élet tényezõitõl (pártoktól,<br />
politikusoktól) való függetlensége adja meg.<br />
A magyarországi kutatás a 90-es évek Magyarországán<br />
az alábbi politikai tiltakozási formákat határozta<br />
meg (a felsorolás egyúttal az elfogadottság<br />
sorrendjét is jelenti):<br />
Varga Tamás: Politikai magatartás és részvétel<br />
– népszavazási aláírásgyûjtés;<br />
– tiltakozó petíciók aláírása;<br />
– általános sztrájk;<br />
– utcai tüntetés;<br />
– tiltakozás nemzetközi szervezetek épületei elõtt;<br />
– a kormány beperlése;<br />
– röpcédulák terjesztése;<br />
– a törvény be nem tartása;<br />
– a forgalom elzárása;<br />
– gyárfoglalás. 13<br />
2. A politikai részvétel személyiségjegyekben<br />
rejlõ okai, motívumai<br />
Az amerikai politikatudománynak fõleg a L. W.<br />
Milbrath nevével fémjelzett chicagói politikai pszichológiai<br />
irányzata helyezett (Európából nézve túlságosan<br />
is nagy) hangsúlyt az alcímben nevezett témakörre<br />
és tulajdonított megkülönböztetett jelentõséget<br />
a személyiségjegyeknek a választópolgár politikai<br />
részvétele szempontjából. 14 A téma exponálására<br />
használatos iskolapéldájuk a következõ: János<br />
és Péter teljesen azonos strukturális sajátosságokkal<br />
rendelkezõ állampolgárok. Ennek ellenére Jánosnak<br />
erõs a részvételi hajlandósága (õ a politikailag aktív<br />
„gladiátor” típusa), ezzel szemben Péter távol marad,<br />
sõt menekül a politikától (politikailag passzív),<br />
még a választásokon sem vesz részt. 15 Ennek vajon<br />
mi lehet az oka Nos, ezt a dilemmát látják feloldhatónak<br />
a pszichológia segítségével, a személyiségjegyek<br />
különbözõségére hivatkozva. A politikai részvételt<br />
befolyásoló, lelki sajátosságokban rejlõ legfontosabb<br />
okok valószínûleg a következõk.<br />
– A személyiség extrovertált, vagy introvertált alkata<br />
– a részvétel korrelációja a kifelé fordulóval pozitív.<br />
– A személyiség ereje (önbizalom, kompetenciaérzés,<br />
saját erõbe vetett hit) – pozitív korreláció.<br />
– A kognitív kíváncsiság hajlamának ereje (általában a<br />
világ intellektuális szemléletére való törekvés) – pozitív<br />
korreláció.<br />
– A személyes elkötelezettség mértéke (cselekvésre<br />
késztetettség, különbözõ élethelyzetekben) – pozitív<br />
korreláció.<br />
– A sikerélmény motívumának az ereje (sikerorientáltság)<br />
– általában pozitív korreláció, de néha negatív<br />
is lehet, például, ha nincs „biztos befutó”.<br />
– Belsõ lelki feszültség és hajlam az agresszivitásra –<br />
kis mértéke esetében pozitív, nagy mértéke esetében<br />
negatív a korreláció.<br />
– Anómia (elszigeteltség, társadalmi beilleszkedési<br />
zavar, státusz-inkonzisztencia, azaz állás, foglalkozás<br />
meg nem felelés, a társadalmi státusszal való<br />
elégedetlenség) – megléte a részvétellel negatív korrelációban<br />
van. 16<br />
JURA 2006/<strong>1.</strong>