2001. LV. ÃVFOLYAM 4. SZÃM - Index of - Sopron
2001. LV. ÃVFOLYAM 4. SZÃM - Index of - Sopron
2001. LV. ÃVFOLYAM 4. SZÃM - Index of - Sopron
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
megadóztatására szolgált. 2(93)<br />
Ugyanakkor azonban az is nyilvánvaló, hogy a földesúri taxa extraordinarianak a Kanizsai birtokok<br />
gazdálkodásában játszott eme meghatározó szerepe a fentebb jelzett kirívóan alacsony censusra teljes<br />
értékő magyarázattal nem szolgál: a földesúri rendkívüli adó forrásainkban ugyanis viszonylag nagy<br />
összegő census mellett is fellelhetı. S jóllehet e sajátság az elızı sorokban vázolt konklúzió lényegét nem<br />
érinti, (hiszen mindössze a censusban testet öltı, telekhez viszonyított “általánosan elérhetı jövedelmi<br />
szint” tájegységenként változó átlagára utal), a három <strong>Sopron</strong>-környéki uradalom falvaira jellemzı<br />
alacsony földbér hátterének feltáratlan voltát azonban kétségkívül markánsan hangsúlyozza. De<br />
megválaszolható efféle részletkérdés a késı középkori Magyarország forrásadottságai mellett Többnyire<br />
nem! Hogy ez esetben a válaszadás mégsem eleve reménytelen az néhány csepregi és nagycenki forrásnak<br />
tulajdonítható. Az alábbi gondolatmenet ezt a lehetıséget próbálta megragadni, s a jelen írás a kísérlet<br />
eredményeit foglalja össze.<br />
*<br />
A középkor végi Kanizsai birtokok töredékeiben is impozáns gazdasági irathagyatéka számos, és már csak<br />
egyediségénél fogva is igen becses számadást és nyugtát ıriz. Ezek között is megkülönböztetett figyelmet<br />
érdemel az a jegyzék, amelyet 1522-ben, minden bizonnyal az akkori sárvár-kapuvári udvarbíró, Basó<br />
Ferenc utasítására vettek föl Kanizsai László <strong>of</strong>ficiálisai. A lajstrom, amely a nagy hatalmú báró családi<br />
törzsbirtokai ékének számító Csepreg mezıvárosba kalauzol, az oppidum azon lakóinak névsorát<br />
tartalmazza, akik sem, lóval sem ökörrel nem rendelkeztek. 3(94)<br />
Hogy a mindössze 4 oldalas, kis összeírás elemzés tárgyát jelentheti az ama sajátságának köszönhetı, hogy<br />
a lajstromot összeállító uradalmi tiszt munkája során a hiány automatikus kimutatása mellett azt is<br />
följegyezte, hogy kik azok, akiknek anyagi helyzete nagyállat tartást egyébiránt lehetıvé tenné. Ebbéli<br />
megállapítását a nevek mellé írt potest emere megjegyzés feltőntetésével rögzítette, s minthogy Csepreg<br />
ugyanebbıl az évbıl, és 1520-ból is, egy-egy teljes urbáriumot is magáénak mondhat, így a három jegyzék<br />
összehasonlítása egy jelentıs mezıváros társadalmának egyedi pillanatfelvételét nyújtja. 4(95)<br />
363Mielıtt azonban a felmérés eredményeit ismertetem, néhány szó erejéig az elemzett források két<br />
tulajdonságáról kell megemlékezzek. Egyfelıl azt szükséges megjegyezni, hogy jóllehet napi kelettel egyik<br />
1522. évi jegyzék sem rendelkezik, egymáshoz viszonyított idırendjük mégis biztonsággal meghatározható.<br />
A sorrendiség kérdését bizonyos Benedictus Bheczy urbáriumbeli szereplése és özvegyének — Relicta<br />
Benedicti Beczy — az állatokkal nem rendelkezık között történı felbukkanása dönti el. Ez egyúttal azt<br />
jelenti, hogy az urbárium keletkezett korábban, s az igavonóval nem rendelkezı csepregiek lajstromba<br />
vétele csak ezt követıen történt. E sorrend, pontosabban a sorrend bizonyíthatóságának lehetısége az<br />
alábbi gondolatmenet szempontjából — mint látni fogjuk — kifejezetten szerencsésnek mondható, hiszen<br />
kizárja annak lehetıségét, hogy a nagyállattal nem rendelkezık összeírása mögött valamiféle korabeli<br />
“telek-rendezés” érdekében végzett elıfelmérést keressünk.<br />
Másfelıl — hisz végeredményben névsorok összehasonlításáról lesz szó — le kell szögezni, hogy az<br />
együttesen valamivel több, mint 600 nevet felölelı, három latinul írt lajstromban szinte kizárólag kéttagú<br />
nevekkel és viszonylag stabil családnevekkel találkozunk. A nevek tanúsága szerint Csepreget többségében<br />
magyarok lakták, ám a mezıvárosban néhány — talán Léka környékérıl elvándorolt — német telepes is<br />
otthonra lelt (Feytel, Lyender). A személyek azonosítása és párba állítása nehézséget nem okozott. Így a<br />
jószággal nem rendelkezı 98 lajstromba vett mezıvárosi polgár közül az 1522. évi urbáriumban 80 fıt, az<br />
1520. évi birtokfelmérésben pedig, 54 fıt sikerült fellelni. A körülmények ismertetése után pedig lássuk az<br />
18