Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
hivatali szobámba készültem benyitni, egy fiatal nıvel találtam szemben magamat, aki éppen egy<br />
terjedelmes éjjeli edénnyel a kezében jött ki, a nyitott ajtón át pedig láttam, hogy az íróasztalom helyén egy<br />
tábori ágyat állítottak fel. Az történt, hogy az éjjel folyamán a hírhedt Baky László érkezett meg a<br />
családjával s mivel unta, hogy az elsötétített városban keressen magának helyet, a polgármesteri hivatalban<br />
„szállt meg”.<br />
Részben az effajta túlkapások okozta kaotikus állapotok megszüntetésére létesült az úgynevezett<br />
Elhelyezési Kormánybiztosság, amelynek elsı vezetıje rövid ideig Imrédy Béla, a késıbb kivégzett<br />
miniszterelnök volt. İt egy lompasszos tábornok követte (nevére nem emlékezem), akinek elsı dolga a saját<br />
„elhelyezése” volt: a polgármester szalonját foglalta le magának. A roppant udvarias, halkszavú katona<br />
mindenkit türelmesen meghallgatott, de erıs a gyanúm, hogy ennél többet aztán nem is tett.<br />
Ilyen körülmények között nem csodálható, ha a polgármestert valóságos villámcsapásként érte az értesítés,<br />
amely szerint a Balkánról visszavonuló délkeleti német hadsereg fıparancsnokának, von Weichs<br />
tábornagynak a fıhadiszállását <strong>Sopron</strong>ba telepítik.<br />
Kamenszky polgármester elsı reagálása a hírre egy felkiáltás volt: „Ez <strong>Sopron</strong> bombázását jelenti!”<br />
Emlékezem, ott állt íróasztala mellett, dolgozószobájának ablakánál s mint mindig, ha ideges volt,<br />
aprópénzét csörgette s lenézett a Fı térre (akkor: 44Szentháromság tér). A szobában együtt voltak a tanács<br />
tagjai, ki ülve, ki állva. A kijelentés után csend támadt, amolyan visszafojtott hallgatás, amikor senki sem<br />
meri kimondani gondolatát. A késıbbi megbeszélés két mondata még ma is a fülemben cseng: „De mit<br />
tehetünk mi” – volt az egyik; a másik gúnyosan hangzott: „Csakhogy mi már legfeljebb Brennbergre<br />
megnekülhetünk!”<br />
Ez volt a helyzet. A város vezetısége mit sem tehetett: ha megtagadja az elhelyezést, akkor megkérdezése<br />
nélkül veszik igénybe a szükséges helyiségeket. Brennbergbányán túl menekülni pedig már az országból<br />
való kitelepülést jelentette volna.<br />
Ebben a helyzetben kísérelte meg Kamenszky polgármester a lehetetlent. Utasított, kerítsem elı azt a<br />
levelet, amelyben a budapesti német követség megfelelı épület kiutalását kérte, mert a fıvárosból ki kell<br />
települnie. Amikor- ez a levél – napokkal azelıtt – megérkezett, a polgármester elolvasása után indulatosan<br />
dobta íróasztalára és közben valami olyant mondott: „Hát már mindenki ebbe a szerencsétlen városba akar<br />
jönni” Mivel külön utasítást nem kaptam, a levelet a rendes postával küldtem át a lakáshivatalba<br />
elintézésre. Ezt a levelet hozatta vissza. Ezután „sürgıs állami” jelzéssel a budapesti német követséget<br />
kellett hívnom, végül pedig a Lövér szálló (mai Csepel-üdülı) bérleti szerzıdését kerestette elı. A város<br />
tulajdonában lévı szállót akkor Horváth Imre vendéglıs bérelte.<br />
Nyilván a polgármester telefonjának következtében jelent meg két vagy három nappal késıbb a budapesti<br />
német követség egyik kedélyes, bécsi akcentussal beszélı tanácsosa. Rögtön összeült tanácskozni a<br />
polgármesterrel. A tárgyalás csak egy ízben szakadt meg, amikor a tanácsos kijött és megkért, hogy<br />
használhassa a telefonomat, és hogy közben hagyjam magára, mert az ügy nemcsak bizalmas, hanem<br />
kényes is. A szobából kifelé menet még hallottam, amint bemondja a telefonba: „Kriegsführendes<br />
Blitzgespräch”. Valószínőleg ennek volt köszönhetı, hogy igen hamar megkapta a budapesti kapcsolást,<br />
alig tizenöt-húsz perc múlva már vissza is térhettem a helyemre.<br />
A tárgyalás eredményeként létrejött megállapodásról néhány soros feljegyzést készítettek. Szövegére csak<br />
értelemszerően emlékezem. Az azonban bizonyosan benne volt, hogy a város kiutalja a Lövérszálló elsı<br />
épületét a követség részére lakás és hivatali helyiségek céljára. Egyetlen feltételhez kötötte ezt csupán: ha a<br />
41