A bÃrósági rendszer változásai 1945 után Pest megyében
A bÃrósági rendszer változásai 1945 után Pest megyében
A bÃrósági rendszer változásai 1945 után Pest megyében
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
1<br />
GAÁLNÉ BARCS ESZTER<br />
A BÍRÓSÁGI RENDSZER VÁLTOZÁSAI <strong>1945</strong> UTÁN PEST MEGYÉBEN 1<br />
„A bíróságokat is, melyek oly gyakran hoznak felháborító és a demokráciára szégyenletes ítéleteket, az<br />
idén szemügyre fogjuk venni és intézményesen gondoskodunk arról, hogy az új magyar szellem közéjük<br />
is teljes erővel benyomuljon.” 2<br />
A bírósági szervezet<br />
A koalíciós időszak bírósági szervezetét kettős vonás jellemezte: egyrészt a Horthy-korszak<br />
bírósági <strong>rendszer</strong>ének a fennmaradása, másrészt a következő politikai kurzus, a Rákosi-korszak<br />
jogszolgáltatási szervezetének a megalapozása. Ez utóbbit jelentette többek között az ún.<br />
különbíróságok megszüntetése. A Magyar Főudvarnagyi Bíróságot az 1946. évi IV. törvénynyel,<br />
3 a Közigazgatási illetve a Hatásköri Bíróságokat pedig az 1949. évi II. törvénnyel 4 szüntették<br />
meg.<br />
Rákosi „A fordulat éve” című könyvéből vett fenti idézet, és a Magyar Dolgozók Pártjának<br />
ugyanebben az évben, 1948-ban kiadott programnyilatkozata alapján egyértelművé vált,<br />
hogy az igazságszolgáltatás és a jog<strong>rendszer</strong> gyökeres átalakítása az egyik fő cél.<br />
Törvényi szabályozásra az 1949. évi XX., ún. alkotmánytörvény kiadásával került<br />
sor. 5 Az alkotmány VI. fejezetében 6 a bírói szervezet ismertetésében a következő ún. rendes<br />
ítélkező fórumokat találhatjuk: a Magyar Népköztársaság Legfelsőbb Bíróságát, amely a Kúriát<br />
váltotta fel; valamint a felsőbíróságokat, az egykori ítélőtáblák helyett. Rendes bíróságok<br />
voltak még az alkotmány szerint a megyei bíróságok, amelyek a törvényszékeket váltották fel.<br />
Változatlan névvel csupán az egyébként fennmaradó járásbíróságokat hagyták meg. Egy év<br />
múlva azonban az 1950. évi IV. törvénnyel 7 a pártállam végleg leszámolt a régi <strong>rendszer</strong><br />
egyik utolsó maradványával az egykori ítélőtáblákkal. A felsőbíróságok megszüntetetésének<br />
1<br />
Jelen tanulmány a <strong>Pest</strong> Megyei Levéltár 2009. november 26-ai tudományos ülésén elhangzott előadás szerkesztett<br />
változata.<br />
2<br />
RÁKOSI MÁTYÁS: A fordulat éve. Budapest, Szikra, 1950. 164. o.<br />
3<br />
1946. évi IV. törvény A magyar főudvarnagyi bíróság megszüntetéséről.<br />
4<br />
1949. évi II. törvény A közigazgatási bíróság megszüntetéséről. Magyar Közlöny Rendeletek Tára. 21. szám.<br />
181–182. o.<br />
5<br />
1949. évi XX. törvény A MAGYAR NÉPKÖZTÁRSASÁG ALKOTMÁNYA. Magyar Közlöny Rendeletek<br />
Tára. 174. szám 1355–1361. o.<br />
6<br />
1949. évi XX. törvény A MAGYAR NÉPKÖZTÁRSASÁG ALKOTMÁNYA. Magyar Közlöny Rendeletek<br />
Tára. 174. szám 1359. o.<br />
7<br />
1950. évi IV. törvény A Magyar Népköztársaság Alkotmányának módosításáról. Magyar Közlöny Rendeletek<br />
Tára. 199–203. szám. 1123. o.
2<br />
indokául a tanács<strong>rendszer</strong> területi beosztásával való összeegyeztethetetlenségét jelölték meg.<br />
Ezzel a korábbi négyszintű bíráskodás helyébe a háromszintű lépett.<br />
Hármas funkcióval hatalmazta fel a bíróságokat a törvény: a dolgozó nép ellenségeinek<br />
megbüntetésével; a népi demokrácia állami, gazdasági és társadalmi rendjének, intézményeinek,<br />
a dolgozók jogainak védelmével és biztosításával; valamint a dolgozók nevelésével,<br />
hogy megtartsák a szocialista társadalmi együttélés szabályait. Ries István igazságügyminiszter<br />
a bíráskodást egyfajta tanításként definiálta: szerinte ugyanis a néppel érintkező bíró magasabb<br />
erkölcsi és ideológiai elveket mond ki, így ítéletével egyúttal tanítja is a népet. 8<br />
Az átalakított szervezet azonban nem volt elegendő, külső megjelenésében is kifejezésre<br />
kellett juttatni az újjászervezett jogszolgáltatást.<br />
Ennek egyik példája a Magyar Népköztársaság Legfelsőbb Bíróságának 1949 novembere<br />
utáni üléstermének a képe. Míg korábban ott a széksorokat egymás fölött helyezték el<br />
jelképezve – a bíróság másodelnöke szerint –, hogy a kiváltságosok bírósága a Kúria, addig az<br />
alkotmány megjelenése után a „székek egyenlő sorokban lettek elhelyezve, ezzel is a törvény<br />
előtti egyenlőség nyer kifejezést”. 9<br />
Az igazságügy-miniszter 1950 áprilisában kelt bizalmas iratában a bírósági tárgyalótermek<br />
dekorálását határozta meg. 10 A kellemetlen tapasztalatok után a miniszter elrendelte,<br />
hogy a bíróság tárgyalótermeiben a hivatali, leltározott tárgyakon kívül a jövőben más berendezés<br />
ne legyen. Továbbra is engedte a Népköztársaság címerének, valamint „a világ vagy<br />
hazánk dolgozó vezetői” képének használatát. A pártállam mindenhatósága tehát már a bírósági<br />
tárgyalók külsejében is kifejezést nyert.<br />
Az alkotmányban megnevezett megyei bíróság, a többi megyei bíróságokhoz hasonlóan,<br />
<strong>Pest</strong> megye esetében is az 1950. évi 177 000 (XII.10.) I.M. számú rendeletet követően,<br />
1951. január 1-jei hatállyal alakult meg. 11 A <strong>Pest</strong>vidéki Törvényszék és <strong>Pest</strong>vidéki Államügyészség<br />
összeolvasztásából jött létre a <strong>Pest</strong> Megyei Bíróság, amelynek illetékességét az<br />
1950-es megyerendezést követő <strong>Pest</strong> megye területére 12 állapították meg. Az új megyei bíró-<br />
8 DR. HORVÁTH IBOLYA– DR. SOLT PÁL– DR. SZABÓ GYŐZŐ– DR. ZANATHY JÁNOS– DR. ZINNER TIBOR: Iratok az igazságszolgáltatás<br />
történetéhez. 3. Kúriai teljes ülések, államvédelmi felülvizsgálatok, „Párt”-ítéletek, törvényességi óvások,<br />
tárgyalási jegyzőkönyvek. Közgazdasági és Jogi Könyvkiadó, Budapest, 1994. 311–312.o. (A továbbiakban:<br />
Iratok az igazságszolgáltatás történetéhez. 3.)<br />
9<br />
Iratok az igazságszolgáltatás történetéhez 3. 307. o.<br />
10<br />
PML XXV. 1–a–2. 047/1950. 1. doboz<br />
11<br />
Az igazságügyminiszter 177.000/1950 (XII.10.) I.M. számú rendelete a törvénykezési területbeosztás tárgyában.<br />
Magyar Közlöny. Magyar Népköztársaság hivatalos lapja. Miniszteri rendeletek. 202. szám. 1603–1609. o.<br />
12<br />
Az 5201/4/II–1/1950. (I.29.) B.M. számú rendelet 1950. február 1-jével <strong>Pest</strong>-Pilis-Solt-Kiskun megyéből létrehozta<br />
<strong>Pest</strong> megyét. <strong>Pest</strong> megyéhez került az Abonyi, Budakörnyéki, Gödöllői, Gyömrői, Központi, Monori,<br />
Nagykátai, Ráckevei, Szentendrei, és Váci járások teljes területe, és Cegléd, Nagykőrös, Szentendre és Vác megyei<br />
városok. Az alsódabasi járás is <strong>Pest</strong> megyéhez került kivéve Kunbaracs, Ladánybene és Lajosmizse községeket,<br />
amelyeket a rendelet Bács-Kiskun megyéhez csatolt. Heves megyéhez csatolta továbbá a jogszabály az
3<br />
ság 9 járásbíróság felett gyakorolt felügyeletet. Ezek a következők voltak: a ceglédi, gödöllői,<br />
monori, nagykátai, ócsai 13 , pestvidéki, ráckevei, szentendrei és váci járásbíróságok. A korábban<br />
a <strong>Pest</strong>vidéki Törvényszék felügyelete alá tartozó Esztergomi Járásbíróságot az Esztergom<br />
Megyei Bíróság felügyelete alá helyezte a rendelet. A Budafoki, Kispesti, Újpesti és <strong>Pest</strong>erzsébeti<br />
Járásbíróságok pedig új nevükkel 14 a Budapesti Megyei Bíróság felügyelete alá kerültek.<br />
A járásbíróságok területi illetékessége a rendelet értelmében a következőképpen alakult.<br />
A Ceglédi Járásbíróság a Ceglédi járásra, Cegléd városra, és Nagykőrösre, a Gödöllői Járásbíróságé<br />
a Gödöllői, és Aszódi járásra, a Monori Járásbíróságé a Monori járásra, a Nagykátai<br />
Járásbíróságé a Nagykátai járásra, az Ócsai Járábíróságé a Dabasi járásra, a <strong>Pest</strong>vidéki Járásbíróságé<br />
a Budai járásra, a Ráckevei Járásbíróságé a ráckevei járásra, a Szentendrei Járásbíróságé<br />
a Szentendrei járásra, és Szentendre városára a Váci Járásbíróságé pedig a Váci és a Szobi<br />
járásra, és Vác városára vonatkozott.<br />
„nem elég, ha a gyár élén munkásigazgató van, hanem szükség van arra, hogy az államapparátus, a hadsereg, a rendőrség,<br />
a diplomácia, a bíróság, a minisztériumok, a városi önkormányzatok kulcspozícióiba mindenüvé a munkások, parasztok, a<br />
haladó értelmiség fiai kerüljenek.” 15<br />
A bíráskodásban résztvevő személyek<br />
Rákosi az 1949-ben megjelent Építjük a nép országát című művében a munkásoknak és a parasztoknak<br />
a bíróságok munkájába való bevonásának szükségességét hangsúlyozta. Ennek a<br />
Rákosi-féle elképzelésnek a megvalósítását láthatjuk a bíráskodásban résztvevő személyek<br />
vizsgálata során.<br />
Már <strong>1945</strong>-ben rendeletet alkottak a bírák eddigi – az 1869. évi IV. törvénnyel megteremtett<br />
– függetlenségének fokozatos megszüntetéséről. Az 538. számú, M.E. rendelet ugyanis<br />
kinyilvánította, hogy az ítélőbíró meggyőződésből politikai pártnak vagy szervezetnek tagja<br />
lehet. 16 A fokozatosság elve érhető tetten abban, hogy ekkor még tiltja a rendelet, hogy a bíró<br />
a pártban vagy a szervezetben tisztséget, megbízatást vállaljon, és a népgyűlésen sem szólalhatott<br />
fel; a tagság engedélyezése azonban már önmagában a függetlenség csorbítójává vált.<br />
egyébként <strong>Pest</strong> megyéhez tartozó aszódi járásból Boldog, és Kerekharaszt községeket. <strong>Pest</strong> megyéhez került<br />
1950-től a korábban Nógrád-Hont megyéhez tartozó Szobi járás teljes területe.<br />
13<br />
1952-től Dabasi Járásbíróság.<br />
14<br />
XXII. kerületi, XVIII–XIX: kerületi, IV, és XV. kerületi; valamint XX–XXI. kerületi járásbíróságok.<br />
15<br />
RÁKOSI MÁTYÁS: Építjük a nép országát. Budapest, Szikra, 1949. 144. o.<br />
16<br />
Az Ideiglenes Nemzeti Kormány 538/<strong>1945</strong> M.E. számú rendelete a közszolgálati alkalmazottaknak politikai<br />
pártok vagy a szakszervezetek működésében való részvételéről. Magyar Közlöny 11. szám. 1. o.
4<br />
Az 1949. évi 9. számú törvényerejű rendelet 17 végül hatályon kívül helyezte a bíráknak a politikai<br />
pártok és szakszervezetek működésében való részvételére vonatkozó tilalmat is.<br />
Az 1948. évi XXII. törvény felhatalmazást adott az igazságügy-miniszternek, hogy<br />
bármely bírót beleegyezése nélkül is más bírósághoz helyezhessen át, vagy végelbánás alá<br />
vonhassa, ezáltal elkezdődhetett a bírák személyi cseréje, és az új káderekkel való helyettesítésük.<br />
1949. december 31-ig törvényesen is szünetelt a bírák elmozdíthatatlanságának 1869.<br />
évi IV. törvény óta fennálló alapelve.<br />
A bírák mellett először a büntetőbírókkal azonos jogú ülnökök beállítása jelentette az<br />
ismertetett Rákosi-féle elképzelés szerinti, a <strong>rendszer</strong>nek megfelelő elemet. Az 1949. évi XI.<br />
törvény már a büntetőbíráskodás egész területén is bevezette az ún. népi ülnökök alkalmazását.<br />
18 Ezzel ugyanis a törvényalkotók biztosítottnak vélték egyrészt a dolgozó nép felfogásának<br />
és meggyőződésének érvényesülését, másrészt annak a lenini elvnek a megvalósulását is,<br />
hogy a népi demokráciákban a nép ítélkezik. Az ülnökök oktatásának helyszíne a heti ülnökaktíva<br />
volt, amelyen a heti ítélkezés anyagából beszéltek meg néhány kiemelt bűncselekménycsoportot.<br />
1949-ben a 4181. számú Kormányrendelettel hozták létre a Büntetőbírói és Államügyészi<br />
Akadémiát. A büntetőbíráskodásban résztvevő személyek Rákosi kívánsága szerinti<br />
cseréjének igazi biztosítéka az Akadémia végzett hallgatói voltak. 19 Az Akadémián 1 év alatt<br />
képeztek kádereket a bíróságok élére.<br />
Az ülnökök köréből került ki a hallgatók egy része, akik az Akadémia elvégzése után<br />
hihetetlen gyors karriert tudtak befutni. A <strong>Pest</strong> Megyei Bírósághoz 1952. január 1-jével két<br />
akadémista bíró került. 20 Az Igazságügyminisztérium egy osztályvezetője 1951. december 27-<br />
én utasítást küldött az elnöknek a munkába állításukkal és foglalkoztatásukkal kapcsolatban. 21<br />
Az utasítás befejezésében a következő olvasható:„a kádereket nem a régi és új voltuk, hanem<br />
munkájuk alapján bíráljuk el, aszerint, hogy mennyiben teszik magukévá célkitűzéseinket és<br />
hogyan hajtják végre a Párt és a kormányhatározatokat”. Egyértelműen lehullik tehát a lepel,<br />
hogy mi az új <strong>rendszer</strong> számára elfogadható bírói magatartás.<br />
17<br />
A Népköztársaság Elnöki Tanácsának 1949. évi 9. számú törvényerejű rendelete az igazságügyi szervezet átalakítása<br />
tárgyában. Magyar Közlöny. Törvények és törvényerejű rendeletek tára. 1949. 215–22. szám. 13–14. o.<br />
18<br />
1949. évi XI. törvény A népnek a büntető igazságszolgáltatásban való részvételéről és a fellebbvitel egyszerűsítéséről.<br />
Magyar Közlöny. Rendeletek Tára. 80. szám 599–606.o.<br />
19<br />
A Magyar Köztársaság kormányának 4181/1949 (163) Korm. számú rendelete Büntető Bírói és Államügyészi<br />
Akadémia létesítése tárgyában. Magyar Közlöny. Rendeletek Tára. 163. szám 1276. o.<br />
20<br />
PML XXV. 1–a–2. 114/2/1951. 21. doboz<br />
21<br />
PML XXV. 1–a–2. 114/1/1951. 21. doboz
5<br />
A két akadémista úgy tűnik sikeres volt, mivel egy év sem telt el és mindketten járásbírósági<br />
elnökök lettek. 22 Egyikük kormánykitüntetést is kapott, a másik pedig Szentendrei Járásbíróság<br />
elnöke volt, majd az Igazságügyminisztérium Bírói Felügyeleti Osztályára került<br />
főelőadónak. 23<br />
„…az osztályharcban a büntető igazságszolgáltatás éles fegyver és az ügyészségek és a bíróságok az osztályharcnak<br />
rendkívül fontos szervei” 24<br />
A bíróságok működésének jellemzői<br />
A hangsúly a büntető ítélkezésen volt. A büntetőbíráskodás eszközzé vált, hogy a diktatúra<br />
megvalósítsa a célkitűzéseit: a társadalom strukturális átalakítását, a tulajdonviszonyok<br />
megváltoztatását, az ideológiai arculat átformálását, és a politikai ellenfelek megsemmisítését.<br />
25<br />
Az alkotmány deklarálta, hogy a ”Magyar Népköztársaság polgárai a törvény előtt<br />
egyenlők és egyenlő jogokat élveznek”. A <strong>Pest</strong> Megyei Bíróság elnökének 1951. október 24-<br />
én a <strong>Pest</strong>megyei Tanács VB ülésén elhangzott beszámolója azonban egészen más képet mutat.<br />
26 Az osztályszempontú ítélkezés példáinak egész sorát tartalmazza a dokumentum. A <strong>Pest</strong><br />
Megyei Bíróság elé cséplési visszaélések tárgyában került ügyek esetében míg a kulák vádlottakra<br />
3, illetve 2 és fél év börtönbüntetést szabtak ki, addig a dolgozó parasztokat és munkásokat,<br />
akik egyébként a cséplőgép ellenőrei és felelős vezetői voltak 6 hónaptól 1 évig terjedő<br />
börtönbüntetésre ítélték, mindemellett a mellékbüntetés mértéke is csekélyebb volt.<br />
A megyei bíróság elnöke 1953. június 22-én a <strong>Pest</strong>megyei Pártbizottság Titkárságának<br />
küldött jelentésében, amelyben a <strong>Pest</strong> Megyei Bíróság munkájáról számol be a politikus bíráskodás<br />
fogalmát használja. 27 Ez jelenti egyrészt az osztályellenség (elsősorban a kulákok) ellen<br />
irányuló ítélkezést, másrészt a politika diktálta, különböző módon érkezett parancsok 28 ítélkezésnél<br />
való felhasználását. Az ítélkezés kétféle lehetett: megtorló az osztályellenséggel szem-<br />
22<br />
A Szentendrei Járásbíróság elnökségénél szükség volt a váltásra, hiszen az elnöknek sem a járási pártbizottsággal,<br />
sem a járási tanáccsal nem volt kapcsolata. PML XXV. 1–a–2. 1952. Biz.126. 21. doboz<br />
PML XXV. 1–a–2. 1953. Biz. 99/77. szám 20. doboz<br />
23<br />
PML XXV. 1–a–2. 1953. Biz. 99/77. szám 20. doboz<br />
24<br />
PML XXV. 1–a–2. 0099/2/1951. 20. doboz.<br />
25<br />
Kahler Frigyes: Joghalál Magyarországon <strong>1945</strong>-1989. Zrínyi Kiadó, 1993. 140.o.<br />
26<br />
PML XXV. 1–a–2. sz.n. 20. doboz<br />
27<br />
PML XXV. 1–a–2. 1953. Biz. 99/77. szám 20. doboz<br />
28<br />
Legtöbbször az Igazságügyminisztérium Bírósági Főosztálya adta ki ezeket az utasításokat az eddig átnézett<br />
iratanyag tanúsága szerint.
6<br />
ben, illetve nevelő a dolgozókkal szemben. Ez utóbbi azonban nem minden esetben nevelő<br />
pusztán, így a dolgozók esetében is összemosódik a megtorló és a nevelő funkció.<br />
Bár a tanács<strong>rendszer</strong> bevezetésétől kezdve napirenden volt az igazságszolgáltatás és<br />
közigazgatás szoros együttműködése, a belügyminiszter, Házi Árpád 1951. július 9-én bizalmas<br />
leiratot adott ki az ügyészségek, bíróságok és a helyi tanácsok kapcsolatának további fejlesztése<br />
végett. 29 A belügyminiszter a tanácsok és a bíróságok kapcsolatát nemcsak megyei,<br />
hanem járási szinten is előírta havi beszámolók, és folyamatos megbeszélések formájában.<br />
Hangsúlyozta, hogy a bíróságok és ügyészségek nincsenek alárendelve a tanácsoknak, ugyanakkor<br />
az egymás munkája feletti építő kritikát és a kellő tájékoztatást engedhetetlennek tartotta.<br />
A tömeges közellátási bűncselekményeknél válogatást javasolt a belügyminiszter, mégpedig<br />
úgy, hogy a nagyon súlyos bűncselekmények elkövetőit és az egyébként is ellenséges magatartásúakat<br />
állítsák bíróság elé, a többieket pedig kihágási eljárás alá vonják. A feljelentések<br />
alapos előkészítésénél figyelmeztetett arra a helytelen gyakorlatra, hogy a tanácsi szervek<br />
mentesítő bizonyítékokat adtak a vádlottaknak. A belügyminiszter a tanácsok vb-elnökeinek<br />
kiadott rendeletében tehát a bíróságok ítélkezési gyakorlatát is befolyása alá kívánta venni. A<br />
<strong>Pest</strong> Megyei Bíróság elnöke maga is elismerte 1952-ben, hogy a tanácsok feladata a bíróság<br />
elé kerülő ügyek kiválasztása. 30 Újabb összemosódását láthatjuk tehát a végrehajtó és a bírói<br />
hatalomnak. Ezt erősíti a rendelet azon utasítása is, hogy a tanácsok minél nagyobb számban<br />
vonják be a bírákat, az ügyészeket és az igazságügyi szervek vezetőit tanácstagokként, vagy<br />
aktívaként a tanácsok egyes állandó bizottságaiba.<br />
Jellemzőek voltak a gyorsan meghozott és nagyszámú ítéletek is: Előbbi azt jelentette,<br />
hogy 1951-ben 8 hét alatt fejezték be az ügyeket a megyei büntető fellebbezési tanácsnál,<br />
1952-ben pedig már 3-4 hét alatt. A járásbíróságoknál ugyanekkor 8-10 hétről 1 hónapra<br />
csökkent a perek időtartama. Hogy mekkora számokról is van itt valójában szó, azt az MDP<br />
Központi Vezetősége 1953. június 27-28-án hozott határozatából tudhatjuk meg, amely<br />
egyébként a párt politikai irányvonalában és gyakorlati munkájában elkövetett hibákról, s az<br />
ezek kijavításával kapcsolatos feladatokról szól. A dokumentum szerint 1950 és 1953 I. negyedéve<br />
között 650 000 személy ügyével foglalkoztak a bíróságok, és 387 000 személy ellen<br />
hoztak marasztaló ítéletet. 31 Már ez az óriási szám önmagában elég indok lenne, hogy további<br />
kutatások tárgyát képezze az államszocializmus jogszolgáltatása.<br />
29<br />
PML XXV. 1–a–2. 0099/2/1951. 21. doboz<br />
30<br />
PML XXV. 1–a–2. 1952/99/29. 20. doboz<br />
31<br />
A Magyar Dolgozók Pártja határozatai 1948–1956. Budapest, Napvilág Kiadó, 1998. 193. o.
7<br />
Levéltári források és forráskiadványok:<br />
PEST MEGYEI LEVÉLTÁR (PML) XXV. 1. a. 2. <strong>Pest</strong> Megyei Törvényszék iratai. Elnöki iratok. Bizalmas<br />
iratok. (1949-1954)<br />
DR. HORVÁTH IBOLYA- DR. SOLT PÁL- DR. SZABÓ GYŐZŐ- DR. ZANATHY JÁNOS- DR. ZINNER TIBOR: Iratok az<br />
igazságszolgáltatás történetéhez. 3. Kúriai teljes ülések, államvédelmi felülvizsgálatok,<br />
„Párt”-ítéletek, törvényességi óvások, tárgyalási jegyzőkönyvek. Közgazdasági és Jogi<br />
Könyvkiadó, Budapest, 1994.<br />
RÁKOSI MÁTYÁS: A fordulat éve. Szikra, Budapest, 1950.<br />
RÁKOSI MÁTYÁS: Építjük a nép országát. Szikra Budapest, 1949<br />
IZSÁK LAJOS (főszerk.): A Magyar Dolgozók Pártja határozatai (1948-1956). Napvilág Kiadó,<br />
Budapest, 1998.<br />
Irodalom:<br />
DR. BÓNIS GYÖRGY-DR. DEGRÉ ALAJOS-DR. VARGA ENDRE: A magyar bírósági szervezet és perjog<br />
története. Zala Megyei Bíróság és a Magyar Jogász Egylet Zala Megyei Szervezete, Zalaegerszeg,<br />
1996.<br />
FÖLDVÁRI JÓZSEF: Magyar büntetőjog, Osiris, Budapest, 2000.<br />
KAHLER FRIGYES: Joghalál Magyarországon <strong>1945</strong>-1989. Zrínyi, Budapest., 1993.<br />
STIPTA ISTVÁN: A magyar bírósági <strong>rendszer</strong> története. Multiplex Media - Debrecen University<br />
Press, Debrecen, 1997.<br />
ZINNER TIBOR ET AL.: Törvénytelen szocializmus. A (Németh-kormány által kinevezett) Tényfeltáró<br />
Bizottság jelentése. Budapest, 1991.