A Hódoltság Kora - Habsburg Történeti Intézet
A Hódoltság Kora - Habsburg Történeti Intézet
A Hódoltság Kora - Habsburg Történeti Intézet
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
hadereje egészített még ki. Erre az időre azonban a győri főkapitányság már teljesen újjászületett, hiszen<br />
1598. március 29-én az erődvárost, majd azt követően a generalátus minden végvárát visszafoglalták az<br />
Adolf von Schwarzenberg és Pálffy Miklós vezette királyi csapatok.<br />
2214. A császárváros fellélegzik: Győr visszavétele 1598-ban<br />
Noha a legendák szerint Mahmud győri beglerbég egy alkalommal úgy nyilatkozott, Győr vára csak akkor<br />
lesz újra a keresztényeké, ha a Dunai- vagy Vízi-kapu tornyán megszólal az általa felállított „vaskakas”, 838 1<br />
kereken három és fél esztendővel a végvár eleste után a császárváros kapuja ismét a <strong>Habsburg</strong> hadvezetés<br />
birtokában volt. 1598. március 29-ének hajnalán azonban nem a „vaskakas” hangja, hanem egy a Fehérvárikapura<br />
erősített óriási petárda robaja rázta meg az erődváros és a környék nyugalmát. 839 2 A török történetíró,<br />
Pecsevi kissé túlzó állítása szerint a jelentős részben meglehetősen illuminált állapotban lévő oszmán<br />
helyőrség 840 3 ugyan az utcai harcokban szinte a végsőkig ellenállt, néhány óra leforgása alatt az Adolf von<br />
Schwarzenberg és Pálffy Miklós vezette, soknemzetiségű királyi sereg mégis teljességgel a végvár birtokába<br />
jutott.<br />
Az erődváros visszafoglalásában az egyre inkább állóháborúvá húzódó hadakozás miatt ugyan sokan még a<br />
bécsi hadvezetésben sem hittek, a Németalföldet megjárt, tapasztalt katona és ez időben egyúttal a bécsi<br />
helyőrség parancsnoka, 841 4 Schwarzenberg báró 1598 elején mégis reményt táplált egy Győr elleni<br />
meglepetésszerűen akcióba. Optimizmusát fokozta, hogy erdődi Pálffy Miklósban, a császári udvarban<br />
nevelkedett komáromi (1584–1589), majd érsekújvári (1589–1600), ez időben pedig egyúttal esztergomi<br />
főkapitányban (1595–1600) 842 5 a rajtaütés végrehajtásához a legmegfelelőbb partnerre és segítőtársra talált.<br />
Egyrészt Pálffynak Győr visszavétele – már csak tisztségei miatt is – alapvető érdeke volt, másrészt neki már<br />
volt tapasztalata egy ilyen vállalkozás lebonyolításában. 1597 májusában ugyanis elévülhetetlen érdemeket<br />
szerzett Tata megrohanásában és petárda segítségével történő elfoglalásában, mely esemény ekként a győri<br />
vállalkozás főpróba volt.<br />
Az idegen és magyar főtisztek a Duna- és Rába-parti katonai erőviszonyok, valamint a győri török őrség<br />
szorult helyzetének ismeretében 1598 január közepén kértek engedélyt a Haditanácstól az egykori<br />
főkapitányi székhely elleni váratlan támadás végrehajtására. Az akciót előre részletesen kidolgozott terv 843 6<br />
szerint hajtották végre, amelyben pontosan előírták, mikor melyik kontingensnek kell majd bevonulnia a<br />
felrobbantott Fehérvári-kapun át a várba. A félelmetes robajt keltő és óriási rést ütő petárdát 1598<br />
februárjában a bécsi hadszertárban Jerôme la Marche francia hadmérnök tervei alapján és Hans Albrecht<br />
Freiherr von Sprinzenstein együttműködésével készítették el. 844 7 Az akció végül március 27-én indult, midőn<br />
Komáromból mintegy 5200 főnyi vallon, francia, spanyol, 222német, magyar gyalogos és lovas csapat kelt<br />
útnak Győr irányába. A rajtaütést a 28-áról 29-ére virradó éjszaka az előzetes terveknek szinte tökéletesen<br />
megfelelően sikerült megvalósítani. A petárdával berobbantott Fehérvári-kapun először a kor legjobb<br />
zsoldosainak tartott vallonok özönlöttek be, akiket azután a különféle nemzetiségű gyalogság, majd utóbb,<br />
mikor a városban már komoly utcai harcokká vált a küzdelem, utánpótlásként Pálffy Miklós huszársága<br />
követett. A reggel nyolc óráig tartó véres csatározás végül meghozta a várva várt eredményt: Győr három és<br />
fél esztendő után csekély létszámú sereg bevetésével, kevés véráldozattal (körülbelül 400-500 halott és 600-<br />
700 sebesült) és a petárda sikeres bevetésének köszönhetően felszabadult az oszmán uralom alól. 845 8<br />
(1598. július 22.) és Nagy Lá., 1987. 204.<br />
8381 Uzsoki, 1961.<br />
8392 A petárdára és jelentőségére Győr visszavételében: Kalmár, 1961.<br />
8403 Karácson, 1905. 36.<br />
8414 Lásd az életrajzi lexikon adatait.<br />
8425 Pálffy életpályájára és tisztségeire: ÖStA HHStA Archiv Pálffy, elsősorban Arm. I. Lad. I. Fasc. I.<br />
Pálffy Miklós hivatali iratai, kinevezései, utasításai.; Jedlicska, 1897. passim; Jedlicska, 1910. 489–491.;<br />
valamint újabban Ötvös, 1989. és Szabó P., 1998.<br />
8436 ÖStA HHStA Hungarica AA Fasc. 133. Konv. A. fol. 96–97. A terv a vár visszavételét követően<br />
nyomtatásban is napvilágot látott. Ennek kiadása: Kaltenbaeck, o. J. 77–88.: No. IX.<br />
8447 Wolf Eglauer bécsi hadszertárnok „solle auf Angebung deß Ingegniers la Marche, alßbaldt zehen<br />
Petarden gießen lassen, und in aller Still herab befürdern.” ÖStA KA HKR Prot. Reg. Bd. 201. fol. 193.<br />
1598. február 23. Sprinzensteinre: Mohl An., 1913. 50.; Kalmár, 1961. 82. és Pálffy–Perger, 1998. 248.<br />
8458 Győr visszavételére (időrendben): Kozics, 1891. 695–702.; Mohl An., 1913. 49–64.; Lengyel, 1959.<br />
214–221. és újabban Veress D. Cs., 1993. 89–96. Vö. még néhány érdekesebb forrásközlés: Thallóczy, 1878.;<br />
Jedlicska, 1897. passim; Barcza, 1932. és főként a Fugger-Zeitungok alapján több igen érdekes jelentés stb.: