A Hódoltság Kora - Habsburg Történeti Intézet
A Hódoltság Kora - Habsburg Történeti Intézet
A Hódoltság Kora - Habsburg Történeti Intézet
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Gesztest, a fehérváriban pedig Csókakő várát az 1540–1550-es években jelentősebb őrséggel látták el. 585 11<br />
Az egykori középkori várakat és erődítményeket azután forrásaikban – miként azt Hegyi Klára újabb<br />
kutatásaiból tudjuk – mindig kalénak, azaz magyarul várnak titulálták.<br />
Az egykori keresztény várak megerődítésénél is jelentősebb volt a törökök saját északkelet-dunántúli vár- és<br />
palánképítkezése. Miután az elfoglalt területen, az egykori középkori Magyarország közepén nem volt kellő<br />
számban olyan jelentősebb vár vagy erődítmény, amely alkalmas lett volna a keresztény végváriakkal<br />
szembeni támadásra, illetve védekezésre, a törökök számos új váracskát építettek. A forrásokban magyarosan<br />
párkánynak (törökül párkán) nevezett új palánkvárakkal azután remekül töltötték be a budai védgyűrű üres<br />
részeit, illetve alakítottak ki segítségükkel a királyi végházakkal valóban farkasszemet néző ellen-erődöket.<br />
Új vár épült már az 1540-es években Esztergom szomszédságában, a Duna északi partján Párkánynál<br />
(törökül Dzsigerdelen), majd a szandzsákszékhellyel szembeni Szent Tamás hegyen (Tepedelen). Budától<br />
nyugatra ugyanakkor elkészült „Hamza bég szerája” Érden, valamint a Tatáról Adonyba vezető utat ellenőrző<br />
váli váracska, de az 1570-es évekre a (pilis)vörösvári párkány is. A Székesfehérvár melletti Battyánban (vagy<br />
másként Csíkváron) mindeközben egy jelentősebb őrtornyot emeltek (kula), amely valóban ismert<br />
erődítménynek számított, hiszen Choron János 1563. évi említett térképén is látható volt. Fehérvár<br />
hátországában mindemellett a Duna védelmére – miként azt Thury Benedek említette – Adony mellett<br />
felépült Korkmaz (avagy Dzsánkurtarán), Földvár és Paks vára, továbbá a Balatontól délkeletre 1570-re<br />
Hídvég erőssége is. 586 12 Míg Korkmaz és Földvár a budai, Paks pedig a szekszárdi szandzsákhoz tartozott,<br />
addig Hídvég a simontornyai líva része volt. A várak más közigazgatási egységekbe való tartozása azonban a<br />
törökök számára semmiféle nehézséget nem jelentett, hogy ezek katonái közösen induljanak portyázni –<br />
főként a fehérvári bégek vezetése alatt – a győri főkapitányság területére.<br />
A legfontosabb vízi és szárazföldi utak mentén felépült palánkvárak hálózata Hídvégtől nyugati irányban a<br />
Balaton déli partján is folytatódott. Jóllehet ezeknek a török végeknek a feladata már nem kis részben a<br />
kanizsai főkapitányságban szolgáló végváriakkal való küzdelem volt, jelentős szerepet játszottak a győri<br />
generalátussal szemben is. Mivel a Balaton nyáron naszádokkal, télen pedig az erős telek miatt lovakkal és<br />
szekerekkel is átjárható volt, ezért az endrédi, karádi, simontornyai, ozorai, tamási, koppányi és laki törökök,<br />
valamint mindenekelőtt a mai Balatonszemes mellett fekvő egykori Bolondvári katonái – a korabeli<br />
kárjegyzékek adatai szerint 587 13 – állandó „vendégek” voltak 162a nagy tó északi partvidékén is. 588 14 Sőt<br />
1570-ben – miként említettük – az oszmánok még a Fonyód melletti Bézsenyben is ellenvárat emeltek, ezt<br />
azonban vagy sikerült a keresztényeknek megsemmisíteniük, vagy Fonyód lerombolása után vált<br />
szükségtelenné.<br />
Noha a törökök várláncolata az erődítmények sűrűségét tekintve többé-kevésbé hasonlóan épült fel, mint a<br />
győri főkapitányság várhálózta, ennek ellenére az oszmánok mégis igen jelentős erőfölényben voltak. Az<br />
elfoglalt várakba az 1540-es években irdatlanul nagy, sőt talán az indokoltnál is tekintélyesebb őrségek<br />
kerültek (hogy csak a kér fővárat említsük: Esztergom, 1543: 3237, 1544: 2160 fő; Fehérvár 1543: 2978,<br />
1544: 2401), 589 15 amelyek száma ugyan utóbb csökkent, de az erőfölényen ez lényegében nem sokat<br />
változtatott, pusztán egy kicsit tompított. Az 1550-es évektől azután további csökkentésekre már nem került<br />
sor, legfeljebb – miként azt a bécsi hadvezetés is oly gyakran tette – csak az elfoglalt vagy újonnan épített<br />
várakba rendeltek ki a nagyobbakból őrséget. 590 16 Az oszmánok katonai fölénye tehát továbbra is<br />
megmaradt, ami természetesen azzal állt összefüggésben, hogy a hódításaikat elsősorban Bécs irányában<br />
igyekezték tovább bővíteni, illetve maga az ellenség is e területen rendezkedett be legszívósabban a<br />
58511 A török források mellett Zsámbék megerősítésére lásd Sforza Pallavicini 1554 augusztusában írott<br />
jelentését, amelyben arról számolt be uralkodójának, hogy a budai pasa 100 lovassal erősítette meg várát,<br />
miután a tatai kapitány a környék lakosságát a keresztény végvár erődítéseihez robotra akarta hajtani. ÖStA<br />
HHStA Hungarica AA Fasc. 73. Konv. D. fol. 52–55. Sforza Pallavicini I. Ferdinándhoz. 1554. augusztus<br />
23., Ráró. Gesztesre, ill. Csókakőre pedig lásd még a helytörténeti és régészeti irodalmat: Sándor, 1964. 162–<br />
163. és Stepancsics, 1996. 4., ill. Károly, 1893. 70–79.; Fitz, 1958. és Farkas, 1989/2.<br />
58612 A fent idézett általános irodalmon kívül az említett várakra lásd még az alábbi helytörténeti<br />
feldolgozásokat: Párkányra: Haiczl, 1997. 13–26.; Válra: Hatházi–Kovács, 1996. 11–18. és az előzővel<br />
összemérhetetlenül gyengébben Vál, 1997. 12–15., ill. Battyánra: Farkas, 1989/1.<br />
58713 ÖStA HHStA Turcica Karton 43. Konv. 1. fol. 25–32. és ÖStA KA HKR Akten Exp. 1589. Aug. No.<br />
88. fol. 90–21., ill. Uo. Reg. 1591. Dez. No. 41. Vö. még Gömöry, 1885. és Simoniti, 1991.<br />
58814 Endrédre: Tóth T., 1994.; Simontornyára: Dávid, 1982. 9–11., valamint vö. még: Kiss Is., 1990. 66–<br />
83.; Bolondvárra: Reőthy–Stirling, 1990. 143–146.<br />
58915 Hegyi, 1996. 54. és Hegyi, 1989. 4., ill. Vass, 1989. 80.<br />
59016 Hegyi, 1995/2. 51.