KULTÚRÁK TÉRHÓDÍTÁSA - Hollandiai Magyar Szövetség
KULTÚRÁK TÉRHÓDÍTÁSA - Hollandiai Magyar Szövetség
KULTÚRÁK TÉRHÓDÍTÁSA - Hollandiai Magyar Szövetség
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
HOLLANDIAI MIKES KELEMEN KÖR 45. TANULMÁNYI NAPOK - 2004. SZEPTEMBER 9-12. <strong>KULTÚRÁK</strong> <strong>TÉRHÓDÍTÁSA</strong><br />
borzongtam arra gondolva, hogy nem csak az irodalomban, a valóságban is mennyire b ntudatos ember.<br />
Közben viszont meg is könnyebbültem, hiszen nem felejtettem el párizsi csörténket és örültem, hogy<br />
szemmel láthatóan túltette magát ezen. Örültem, mert izgalmasnak tartottam szépprózáját, a min ségét épp<br />
úgy, mint a szemléletet, amellyel a magyar irodalmat újította.<br />
Azév szeptemberében Hollandiában láttam viszont a vaeshartelt-i, magyarítva a vashartyáni kastélyban,<br />
ahol a Mikes Kelemen Kör tartotta szeleji Tanulmányi Napjait. Ezen a sokunk szemében mitikus helyen<br />
találkozott az emigráció legmozgékonyabb szellem fiatalsága. 1967-t l kezdve hazai értelmiségiek is<br />
kaptak t lünk meghívót és kaptak, ha a politikai hatalomnak is úgy tetszett, kiutazási engedélyt.<br />
Történetesen Miklós és Konrád György kapott. Miklós a Kör emlékkönyveinek kimutatása szerint „Esély és<br />
kockázat, A magyar író otthon és Nyugaton" címmel tartott el adást, melynek csak egyes gondolatait találom<br />
meg az esszéköteteiben. Úgy, ahogyan feszegette a kérdést, nem kerülhetett akkor nyilvánosságra,<br />
mondhatnám, a hivatalos nyomdafesték nem t rte el, amikor pedig, 89 után, elt rte volna, akkorra már nem<br />
volt id szer , legalább is nem az 1970-es változatában. A szöveg vashartyáni fogadtatását vegyesnek<br />
lehetett nevezni. Nem a mondanivalójával volt baj, hanem a kifejezésmóddal, ennek megértési<br />
nehézségével. Mai napig látom, hallom ahogy Siklós István felséges Batthány szakállát rázva, oroszlán<br />
hangon bömböli tiltakozását a pattern szó mészölyi használata és vaskosan magyar kiejtése ellen.<br />
Siklós csupán azt várta el, hogy magyar író magyar szavakat használjon. Nyugaton úgy tartottuk, a<br />
nyelvtisztaság a gondolati tisztaság részeként védekezés a szovjet pártnyelv szennyezésével szemben. Ez<br />
az elvárásunk semmiképpen sem rokonítható valamiféle mélymagyar idegenkedéssel az idegen kultúrák<br />
iránt. Hiszen mi ezek kell s közepében éltünk, akkor már cselekv en részt is vettünk bennük, és elmondható<br />
a legtöbb jelenlev r l, hogy egy, de inkább két-három nyugati nyelven folyékonyan beszélt az angol, francia,<br />
német szavakat abban az értelemben használva, amilyenben valóságos gazdáik, az angolok, a franciák, a<br />
németek teszik. Mindez ma már némileg kortéveszt , de akkor úgy éreztük, nagy tétr l van szó, és Siklós<br />
gyakorlatilag azt sérelmezte, hogy ha egy angol meg akarná érteni a pattern szónak Mészöly által<br />
tulajdonított jelentését, akkor számára ezt egy másik angol szóval kellene lefordítani. Két világ ütközött itt<br />
össze. A hazainak is megvolt a maga ésszer sége. Talán éppen azért, mert a SZU által <strong>Magyar</strong>ország<br />
nyakába visszaültetett Párt oly durva hatékonysággal törte és törhette le a magára maradt 56-os forradalmat,<br />
a hazai ellenzék, melyhez Miklós is tartozott szükségét érezte egyfajta szellemi szabadulásnak,<br />
er gy jtésnek. A 68 körül virágzó, az értékeket újjáértékel , gondolatilag és társadalmilag felforgató, nyugati<br />
esszéirodalom kiváló fogódzkodót nyújtott és persze kölcsön adta idevágó szókincsét, nyelvhasználatát.<br />
Szabadulás tehát és er gy jtés a történelmünkben hagyományos átvételek segítségével. Miért történt oly<br />
kevés er feszítés az új szókincs magyarítására? A kérdésre alapos választ körültekint tanulmány, doktori<br />
értekezés nyújthat. Érdemes is lenne ilyen vizsgálódást tudományos igénnyel elvégezni. Eladdig viszont<br />
nekem nagyjából az a gyanúm, nem lomposság, nem is képtelenség az ok; inkább egy új er viszony<br />
kialakítására irányuló szándék húzódott meg a háttérben. Elvégre minden zsargont a hatalom gyakorlása<br />
céljából hozunk létre, mi emberek. Arról lehetett szó az akkori körülmények között, hogy a Párt sulykoló<br />
bükkfanyelve ellenében az ellenzék létre akart hozni a maga rajtaüt s, szellemi hadakozásához alkalmas, a<br />
hatalom számára kártékony madárnyelvet. Miklós esszéi úttör jelent ség ek ebben a sokféleképpen<br />
értékelhet folyamatban, amely egyúttal az id szer európai gondolatiság kifejezésére is alkalmassá kívánta<br />
tenni a magyar nyelvet. Javára lehet írni a fogalmi gazdagodást, a jelent k árnyalási lehet ségének<br />
biztosítását, nehéz azonban nem fenntartással kezelni azokat a ma is dívó, görcsösen pedáns<br />
szaknyelveket, amelyeknek is szálláscsinálói közé tartozik, s amelyeknek gátlástalanul kevered<br />
németességét, franciásságát, amerikaiságát csupán annyi indokolja, hogy a velük él hatalmi<br />
csoportosulásokon kívül más legfeljebb tolmáccsal értheti meg ket.<br />
Miklóst a felzúdulás egyébként nem hozta ki sodrából. Élénk figyelemmel kísérte az el adásokat,<br />
legfeljebb a hozzászólásait t zdelte meg kevesebb idegen szóval. Azt figyeltem meg, hogy minden<br />
elemzésre kerül téma majdnem ugyanolyan szenvedélyesen érdekli, mindenhez akar és tud lényegbevágó<br />
megjegyzést f zni. Én a „gyökértelenség irodalmáról" beszéltem. Arra próbáltam rávilágítani, milyen<br />
sajátosan példamutató szerepet játszanak a XX. századi újító prózában olyan szerz k, mint Kafka, Nabokov,<br />
Beckett, Gombrowicz, akikre nyelvi és létformabeli területen kívüliség jellemz , s akik alanyiságuk által<br />
irányított történetformálással valósággal kitépik a kortárs regényt a realista szemlélet földhözragadtságából.<br />
Okok közül a "nomád" Gide és az emigráns Joyce féle el zményeket, a nyelv illetékességében való egyre<br />
er sebb kételkedést, a vallásos világnézet hanyatlását, szóval csupa „humán" tényez t soroltam fel. Miklós<br />
az els k között szólalt fel s azt mondta: kifelejtetted az okok közül a technikai forradalom következményeit. S<br />
ahogy folytatta, látszott, hogy a téma elevenébe vág.<br />
Hogy miért valójában, azt 1978-ban tudtam meg, mikor megajándékozott A tágasság iskolájával. Nem<br />
csak azt láttam ezekb l a tanulmányokból, hogy milyen tágas elméleti háttérrel dolgozik ez a pazar, magyar<br />
abszurdista, hanem azt is, mennyire összefügg nála az általa "ontológiai"-nak nevezett abszurd a politikaival.<br />
Akkor láttam bele az személyes érzékenységének, bölcseleti választásainak, világirodalmi rokonságainak,<br />
stilisztikai eljárásainak, lázadó szemléletének, írásm vészetének és ellenzéki szerepvállalásának mélyebb<br />
___________________________________________________________________________________<br />
© Copyright Mikes International 2001-2005 - 159 -