You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
SZAMOSHÁTI SZÓTÁR<br />
Í R T A<br />
CSÜRY BÁLINT<br />
A DEBRECENI EGYETEM TANÁRA<br />
A M. T. AKADÉMIA LEVELEZŐ TAGJA<br />
ELSŐ KÖTET<br />
A—K<br />
A M A G Y A R T U D O M Á N Y O S A K A D É M I A T Á M O G A T Á S Á V A L<br />
BUDAPEST<br />
K I A D J A A M A G Y A R N Y E L V T U D O M Á N Y I T Á R S A S Á G<br />
1 9 3 5
SZAMOSHATI SZOTAR<br />
I R T A<br />
CSÜRY BÁLINT<br />
A DEBRECENI EGYETEM TANÁRA<br />
A M. T. AKADÉMIA LEVELEZŐ TAGJA<br />
ELSÓ KÖTET<br />
A—K<br />
A M A G Y A R T U D O M Á N Y O S A K A D É M I A T Á M O G A T Á S Á V A L<br />
BUDAPEST<br />
K I A D J A A M A G Y A R N Y E L V T U D O M Á N Y I T Á R S A S Á G<br />
1 9 3 5
225304<br />
mm 2<br />
CRÓZ. SZÍCfiílíTI-ltüürílllI<br />
KövcdéknaulA<br />
1S5D.Év..iiib„.sz.<br />
Al96<br />
Debrecen s7.. kir. város és a Tiszántúli református egyházkerület<br />
könyvnyomda-vállalata. 193:>— 15H'.I
ELŐSZÓ.<br />
A Magyar Nyelvtudományi Társaság megbízásából 1908<br />
óta (MNy. IV, 433), a magam tanulságára még régibb idő<br />
óta gyűjtögetem a szatmármegyei szamosháti nyelvjárás<br />
szókincsét.<br />
A Társaság a <strong>szótár</strong> kidolgozásával is megbízott (MNy.<br />
X, 285, XIII, 313, XIV, 165). Szótáramat itt veszi az olvasó.<br />
Az alábbiakban megismertetem azokat az alapelveket,<br />
melyeket kidolgozásában követtem.<br />
Maga a nyelvjárás anyanyelvem. 1908-tól 1915-ig Társaságunk<br />
anyagi segítségével gyalog bejártam nemcsak a szatmármegyei<br />
szamosháti falukat, hanem a szomszédos nyelvjárásoknak<br />
a szamoshátival érintkező széleit is. További<br />
rivelvjárásnyomozó munkámban a világháború s az utána<br />
következő kataklizmás idők nagyban gátollak. De szülőfalumban<br />
: (Egriben és környékén 1915 óta is folytattam a<br />
gyűjtést, sőt <strong>szótár</strong>am elkészült részébe is folyton toldogattam<br />
az újonnan följegyzett adatokat.<br />
Egyedüli forrásom az élőbeszéd. Szótáramban csak<br />
olyan adatok fordulnak elő, melyeket saját fülemmel hallottam<br />
s úgy jegyeztem föl. Számtalan szóhoz, kifejezéshez,<br />
közmondáshoz emlékeim fűződnek. Sokról meg tudom mondani,<br />
hogy kitől, milyen körülmények közt hallottam vagy<br />
tanultam.<br />
Szókincsgyüjteményem alapja szülőhelyem : Egri, színmagyar<br />
szamosháti falu nyelve, mely egy összefüggő nagyobb<br />
nyelvjáráshoz, a szamosháti nyelvjáráshoz tartozik. Szatmár<br />
megyében, a Szamos két partján, Szinyérváraljától Mátészalkáig<br />
oly sűrűn következnek egymásután a kisebb-nagyobb<br />
magyar faluk, hogy néhol a szó szoros értelmében egymást<br />
érik. Nagyobb részük ma, fájdalom, idegen megszállás alatt<br />
van. Ennek az összefüggő területnek a nyelvjárása szókincs,<br />
nyelvszerkezet, hangtan tekintetében az íző Szatmárnémetit<br />
és Szatmárhegyet leszámítva, egységesnek mondható. Tőle<br />
északra, a Tisza két partján;- a tiszaháti, a Túrtól északra<br />
Ugocsának menve az ugocsai nyelvjárás, az Ecsedi-láptól<br />
délre pedig egy íző nyelvjárás vonul (MNy. XXV, 11).<br />
Azokat a szavakat, melyekkel szülőfalumban nem talál-
•1<br />
koztam, hanem amelyeket a bejárt terület más falujában<br />
jegyeztem föl, szintén fölvettem a <strong>szótár</strong>amba. Csakhogy az<br />
ilyen adat után mindig odajegyeztem a lelőhelyét is. Ahová<br />
nincs a lelőhely külön följegyezve, azok szülőfaluin és az<br />
egész Szamoshát adatai.<br />
A kidolgozásban, <strong>szótár</strong>am felépítésében azt a javaslatot<br />
vettem alapul, melyet GOMBOCZ ZOLTÁN, Társaságunk<br />
akkori titkára, 1908. november 17-én terjesztett a választmány<br />
elé, s melyet a választmány egvhangúlag elfogadott<br />
(MNy. V, 47).<br />
A <strong>szótár</strong> anyagának gyűjtésében az volt a vezető szempontom,<br />
hogy a szamosháti népnyelv egész szókincsére kiterjedjen.<br />
Eddigi népnyelvi szógyűjtéseink inkább szoros érte-<br />
Lemben vett tájszógyüjtemények voltak. A közszó és<br />
t á j s z ó éles megkülönböztetésével csupán egy teljes magyar<br />
<strong>szótár</strong> kiegészítői kívántak lenni. Az illető terület nyelvét<br />
nem önálló nyelvi egységként vizsgálták. E miatt nem is<br />
adhattak valódi képet a tanulmányozott nyelvterület teljes<br />
szó- és képzetkincséröl. Ez az oka annak, hogy a magyar<br />
nép szó- és képzetkincséről mai napig sincs igaz képünk.<br />
A nem szakembereknek pedig sokszor egíjszen ferde fogalmuk<br />
van a népi szókincsről.<br />
Szótáramban kísérletet teszek arra, hogy egy magyar<br />
falu népének képzet- és szókincséről rendszeresen fölvett,<br />
hiteles gyűjteményt állítsak össze. A népi szó- és képzetkincsnek<br />
ilyen megközelítőleg teljes gyűjteménye, a népnyelvnek<br />
önálló egységként való búvárlat a sokféle tanulsággal<br />
jár mind néprajzi, mind nyelvtudományi tekintetben.<br />
Egy figyelmes tekintet egy ilyen népnyelvi <strong>szótár</strong>ba, bármily<br />
futó összehasonlítás az irodalmi nyelv <strong>szótár</strong>ával rendkívül<br />
jellemző vonásokat tár elénk a népi szó- és képzetkincsre<br />
nézve minőség és mennyiség tekintetében egyaránt. A népet<br />
körülvevő világ, a nép életformája, a népi foglalkozás, a népi<br />
célok és problémák szabják meg e szókincs terjedelmét és<br />
tartalmát. Ezeknek megfelelőleg a népi szó- és képzVtkincs<br />
konkrét irányban gazdagabi), legnagyobbrészt konkrét<br />
vonatkozású, a köznyelv szókincse viszont elvont fogalmakban<br />
és kifejezésekben gazdagabb. Egyezésük és különbözésük<br />
egyaránt jellemző és tanulságos. A népi szó- és szóláskincsen,<br />
a népnyelv színein visszatükröződik a mező nyersesége,<br />
a népnek a természet ölén lefolyó egyszerű életformája.<br />
Hogy nyelvtörténeti szempontból milyen tanulságos a<br />
népnyelvnek ilyen természetű búvárlata és szókincsének<br />
ilyen szempontok szerint való összegyűjtése, röviden megmondani<br />
nem is lehet.<br />
Csak szóföldrajzi jelentőségére utalok, pl. egyebek közt<br />
az összehasonlító szónyomozásban, amely téren a földrajzi
módszert oly sikerrel alkalmazta nálunk MELICH JÁNOS<br />
„Szláv jövevényszavaink" című alapvető, nagy munkájában.<br />
Ily szempontból érdekes pl., hogy a galuska neve a<br />
Szamosháton haluska, csiitörtök-é csütörtök, szerdá-é szereda,<br />
nem kalitka, hanem kalicka, nem cseresnye, hanem cseresznye.<br />
Ámde a szókincs egy-egy része vidékenként más tekintetben<br />
is változik. A Szamosháton pl. a sütőkemencét fűtik, a Székelyföldön<br />
hevítik. Szatmárban a táblán elnyújtott tészta neve :<br />
„egy szál tészta", a Székelyföldön a lapitón siritelt tészta :<br />
„egy levél tészta". Tokány a Szamosháton : 'puliszka', Erdélyben<br />
: 'aprított hús borsosán, burgonyával elkészítve'. A<br />
Szamosháton a gabona a 'rozs'-ot jelenti, a népnyelvben oly<br />
soknevü tengeri vagy kukorica neve nálunk málé, a burgonyáé<br />
kolompér. A Szamosháton a tűzvész neve tüz, a Székelyföldön<br />
égés. A magvaváló szilva a Szamosháton szárazmagú.<br />
— Élénk világot derít egy ilyen természetű népnyelvi<br />
<strong>szótár</strong> a köznyelv kialakulására, a köznyelv és népnyelv<br />
kölcsönhatására, a kettőnek egymáshoz való viszonyára is.<br />
Eddigi népnyelvi szógyűjtéseink nem adtak feleletet arra a<br />
kérdésre, hogy közmagyar szavaink közül melyek élnek a<br />
nép ajkán is, melyek nem. Szótáramban igyekeztem a szamosháti<br />
népnyelvre vonatkozólag ezt is tisztázni. Érdekes pl.,<br />
hogy a szamosháti népnyelvben számos igazán közönséges<br />
köznyelvi szó nem él. A nekik megfelelő fogalmat részben<br />
körülírással, részben más rokonértelmű szóval fejezik ki.<br />
így pl. elég közönséges szók : ekkora, akkora, mekkora. A<br />
moldvai csángóknál is följegyeztem őket. A Szamosháton<br />
egyik sem él, hanem azt mondják helyettük : ijen nagy, ojan<br />
nagy, mijén nagy. Nem használják nálunk a kalász szót sem,<br />
azt mondják helyette : /('/' (fő), buzajü, gabonajü, árpafü stb.<br />
A nép nem használja nálunk az aszály szót sem, azt mondja<br />
helyette: szárazság. Nevel helyett azt mondja: kacag; dob<br />
helyett lök, hajit; bocsát helyett ereszt; mindnyájan helyett<br />
mind, mindenn; mindnyájunkat helyett mindönket (mindötöket<br />
) ; év helyett esztendő ; kötény helyett kötő ; ketté helyett<br />
kétfelé (pl. kétfelé hasit) ; kétannyi, háromannyi helyett kéccerannyi,<br />
háromszorannyi; ily, oly helyett csak ijen, ojan (de<br />
tárgyesetük : ijet, ojal) ; gurit, gurul helyett hömbörit, hömbörög,<br />
hömbörödik ; rejt helyett csak dug stb.<br />
Népnyelvi szógyűjtéseink alig voltak tekintettel arra,<br />
hogy valamely közmagyar szó a népnyelvben megvan ugyan,<br />
de más jelentésben, vagy más jelentésben is. Szótáramban<br />
különös gondot fordítok a szókinccsel társult képzetkincsre.<br />
E célból az egyes szavaknak a szamosháti nyelvjárásban élő<br />
összes jelentéseit fölsorolom. Igen jellemző lehet, hogy a<br />
szó köznyelvi jelentései közül mi van meg és mi hiányzik a<br />
népnyelvben, és hogy minő új jelentéseket fejlesztett, minő
()<br />
régieket őrzött meg a népnyelv. Pl. a kímélet szó él ugyan a<br />
Szamosháton e közmondásban : Eb eszik kémélletet, de jelentése<br />
: 'mindenféle megtakarított holmi, különösen : félretett<br />
ételmaradék'. Tehát a közmondás értelme az, hogy : a félretett<br />
ételmaradék rendesen megszokott romlani, s végül a<br />
kutyának vetik. Kitartás a Szamosháton azt jelenti : 'önérzet,<br />
büszkeség', kitartó pedig : 'önérzetes, büszke'. Kíváncsi nem<br />
'neugierig', hanem 'nyalánk, sóvárgó, étel után ácsingózó', s<br />
ennek megfelelőleg kíváncsiskodik a. m. 'mások falatozásakor<br />
torkoskodni, nyalakodni vágyik'. Törekedik = 'fejét töri,<br />
töprenkedik'. Határoz a Szamosháton 'számít, fontos, tesz<br />
valamit, dönt, nyom a latban'. (Pl. A nekem nem határoz,<br />
hogy ü mit mond.) Hátrál azt jelenti : 'hátráltat' (pl. vkit a<br />
munkában), mint a régi nyelvben is (vö. NySz.). Megválaszt<br />
nemcsak 'erwahlen', hanem mint a régi nyelvben (NySz.) :<br />
'entscheiden' is. (Pl. Ez a két hónnap válaszlya meg a háborút.)<br />
Ablakos nemcsak 'ablakkal ellátott', hanem : 1. 'hibás szövésű<br />
(vászon), melyben a keresztszál néhol a vásznon kívül maradt'<br />
; 2. 'szemhíjas (kalász), olyan (kalász), melyből egy-egy<br />
szem hiányzik' ; végül 3. mint főnév : 'ablaküvegező vándor<br />
tót'. Igen érdekes pl., hogy nálunk a kis szó a leg- szócska<br />
helyét pótolja az ilyen használatokban : a kis végi, a kis hegyi,<br />
a kis teteje 'legvége, leghegye, legteteje'. Az edz igének a<br />
szamosháti nyelvjárás ezt a jelentését ismeri : 'acéloz, keményít<br />
(vasat)', viszont a köznyelv inkább fiziológiai értelemben<br />
használja : 'erőssé, ellenállóvá tesz (testet, lelket)'. Az<br />
eláll igének a Szamosháton olyan jelentése is van, hogy<br />
'elfárad'. (Eláll az ember, ha egész nap kaszált.) Ezt a jelentést<br />
a köznyelv nem ismeri. Merül a köznyelvben azt jelenti :<br />
'süllyed', nálunk azonban ez a jelentése ismeretlen, itt még<br />
az eredeti jelentés él : 'merítődik'. (Pl. Kicsi merült a kanálba.)<br />
A kö egyik jelentése Egriben : 'a mérleg súlya'. A köznyelv<br />
ezt a jelentést nem ismeri.<br />
A szokásos szójelentések pontos fölsorolása mellett<br />
különös gondot fordítok a még friss átvitelekre, melyeken<br />
még érzik a képes, átviteles használat akár szemléletesség<br />
céljából, akár érzelmek (harag, ijedtség, bosszúság stb.)<br />
hatása alatt. Nézetem szerint a népnyelv <strong>szótár</strong>ának magában<br />
kell foglalnia a magyar népnyelv virágait, vagyis a népnyelv<br />
szóképeit, átviteleit is. Ara n ynak nem egy szóképével<br />
a nép nyelvében is találkoztam, ami azt bizonyítja,<br />
hogy legnagyobb nemzeti klasszikusunk nyelvmüvészete a<br />
szóképek terén is szoros kapcsolatban van a népnyelvvel.<br />
Így pl., hogy többet ne említsek, Arany híres képe : nagy<br />
kolonc köszönget, népi eredetű (MNy. XIV, 272). Az a híres<br />
alakzat: „Jaj, fiam, ne kérdezd az én eseteméi 1<br />
', szintén megvan<br />
a nép nyelvében mint szokásos bevezető formula olyan-
kor, mikor a nép valakinek a tudakozódására valamely balkimenetelű<br />
eset elbeszéléséhez fog (MNy. XIX, 55). Pipázik<br />
a lú, mondja a nép, mikor a ló le s fel ingatja a fejét. Cövekéi<br />
a madár, mikor a széllel szembe repül, s egy helyben állva<br />
mozgatja szárnyait. A kasza 'kaszás ember'-t jelent e mondatban<br />
: Eszi a fiivet ely kasza nem vágja le egy nap, de két kasza<br />
levágja. Egy egri pásztorembertől hallottam ezt a mondatot :<br />
Isten segiccségivél botom ('pásztorkodásom') után szeresztem magamnak<br />
ely kis házai. Egy öreg földmíves erre a kérdésre : „Foj<br />
a munka, testvér, foj ?", így válaszolt: „Szivárog". Érzelmi<br />
hatás alatt keletkezett átvitelek néhány példája : Verd ki a<br />
legelőre azokat a dögöket ! ('Hajtsd ki a legelőre a jószágot!')<br />
.Vem ég ki a szemed! ('Nem szégyelled magad'?') Dögölj le arra<br />
a vacokra ! ('Feküdj le arra az ágyra !') Anyám csillaga,<br />
bazsaróuzsája ! Gyönyörűségem ! Aranyom, rubintom, gyémántom<br />
! (gyermekbecéző átvitelek).<br />
Az sincs tisztázva mind a mai napig, hogy a köznyelvünk<br />
történetében korszakalkotó nyelvújítás mily mértékben hatott<br />
a népnyelvre. Kétségtelen, hogy a nyelvújítás a népnyelvre<br />
is mély hatást gyakorolt és gyakorol ma is, hogy<br />
a népnyelv a nyelvújításnak számos alkotását átvette és<br />
használja. Ma már a pandur-m\k csak emléke él, sőt a zsandár-nák<br />
is, a csendőr teljesen kiszorította. A nólárius-t<br />
ma már a nép is jegyzö-nvk hívja. A nyelvújítás alkotásai<br />
közül az ilyen szók, mint gőzmalom, cséplőgép, vasút, takarék,<br />
váltó, kamat, kamatozik, követel, követelés, beperel, nyugta,<br />
szerződés, gyakorlat (katonai), kezes (váltón), segédjegyzö, hitel,<br />
ügyvéd, kötelezvény, honvéd, őrmester, tüzér, fénykép, telekkönyv,<br />
tálca, csárdás stb. bizonyára nemcsak a szamosháti népnyelvben,<br />
hanem másutt is el vannak terjedve a nép beszédében.<br />
De azért a nyelvújítás alkotásai csak lassan szivárogtak<br />
és szivárognak le a népi rétegbe.<br />
Az is figyelemreméltó, hogy sokszor nem a közkeletűvé<br />
vált új szó szivárog le, és ver néha gyökeret is a népnyelv-ben.<br />
Az én gyermekkoromban pl., jól emlékszem, az állomás<br />
épületét indóház-mik hívtuk. Ma már persze kezd feledésbe,<br />
menni ez a szó, kiszorítja az állomás elnevezés. A közkeletű<br />
lóverseny helyett a Szamosháton azt mondják : lófuttatás.<br />
A képviselő, képviselőválasztás helyett követ, követválasztás<br />
maradt meg nálunk. A Szamosháton el van terjedve az<br />
elöttömöz 'mint tanú aláír' ; a köznyelvben nem igen hallottam,<br />
viszont a szamosháti népnyelv a láttamoz szót nem ismeri.<br />
Elterjedt a „váltót ovatol, ovalollal" kifejezés is avatol,<br />
avatottat formában. Megvan az igény szó is e szólásban :<br />
igémbe se vettem, de azt jelenti : 'ügybe se vettem'. Van aztán<br />
sok olyan új szó is, melyen a nép analógia-érzéke módosított,<br />
s ilyen módosított alakban fogadta el őket. Ilyen szavak pl.
8<br />
bélhurok (bélhurut), vénelgyengülés (végelgyengülés), landi és<br />
nyugdi (tandíj, nyugdíj), tüdökutykurutty (tüdöcsúcshurut).<br />
Ámde igen sok új szó nem hatolt még le a szamosháti<br />
népnyelv rétegébe, vagy csak újabban kezdi kiszorítani az<br />
idegen szót. Diákkoromban Szatmáron a rendőr-t konstábernek<br />
hívtuk, de ma már a konstáber kezd háttérbe szorulni.<br />
Nagyapám és a vele egykorú öregek a jegyzőkönyo-et még<br />
prótokolum-nak, a magtár-t grennáriom-m\k, a telk-vl sessiónak,<br />
a mérnök-öt indzsellér-nek hívták. A ráta 'osztozásban<br />
kapott birtokrész' is élt még gyermekkoromban. De ma már<br />
a magtár és mérnök ~ mérnek kiszorította a grennáriom-ol<br />
és indzsellér-t; a sessió-t se emlegeti senki. Azonban az emelet-et<br />
még ma is kontignáció-nak, az emeletes ház-i\l kontignácíós<br />
ház-nak hívják az idősebbek. A kórház ~ körház mellett<br />
az espotáj is él, a szerződés mellett még ma is gyakori a kontrektus,<br />
kivált az idősebbek beszédében. A házbér neve ma is<br />
általánosan luizlaksa, a számla ma is kontó, és nemcsak<br />
hitelbe, hanem kontóra is vásárolnak nálunk az emberek.<br />
A gyógyszertár, gyógyszerész ma is patika, palikáros. A levélboríték<br />
szó helyett is a kóperta van általános használatban.<br />
A tüdövész neve pedig szárazköhögés, vagy gyakrabban<br />
heptika ; tüdővészes a. m. heptikás. Az óra ingája a Szamosháton<br />
sétálója. Az okiratot nem lemásolják, hanem lepáriálják.<br />
A kényelmes szót nálunk ma sem használják, azt<br />
mondják helyette : komótos. Vonalzó és vonala: ma is lénia,<br />
léniáz.<br />
A köznyelv és népnyelv viszonyában jellemző pl. az igék<br />
ikességének állapota a népnyelvben. A Szamosháton pl., noha<br />
az ikes ragozás régi szabályossága megbomlott, az ikesség a<br />
jelentő mód egyes 3. személyében terjedőben van. Az -ász,<br />
-z képzős igék a Szamosháton legtöbbnyire ikesek, pl, lengedezik,<br />
hídászik, vadászik, bogarászik, egerészik, gombázik, tallózik,<br />
bolorkázik, kamatozik, ordítozik, borozik, pájinkázik,<br />
harangozik stb. Úgy látszik, az ikesség az át nemható jelentés<br />
irányában van terjedőben. Viszont az átható jelentés területén<br />
fogyóban van. A Szamosháton pl. az eszik igének van<br />
eszén megfelelője a tárgyasság jelölésére. (Pl. Ha te meg nem<br />
tartasz, \ Megeszen a farkas.) Már a társalgási nyelvben is<br />
hallható : Megesz bennünket a farkas. Hány 'werfen, schleudern',<br />
de hányik 'speien, brechen', s viszont ez is iktelen<br />
az ilyen használatban : Kihány valami ételt. Horgászik<br />
'horgászással mulat' ikes, de kihargász (pl. egy darab húst<br />
az ételből) iktelen. Lékászik 'csavarog, lopja a napot' ikes,<br />
de ellékász (egy csomó időt) iktelen.<br />
Szótáramban a szavakkal együtt közlöm azoknak hangtani<br />
és alaktani sajátságait. Nyelvtörténeti szempontból<br />
fontos tudni pl., hogy a nyel, fen, ken, nyög, lel, vet, szed, ad.
hagy stb. alakoknak a Szamosháton nyelek: nyél, fenek :<br />
fén, kenek : kén, nyegek : nyég, lelek : léi, vetek : vét, szedek :<br />
széd, adok : ád, hagyok : hágy stb. felel meg ; hogy a körte<br />
igy hangzik : korié ; hogy kastély : kastélyunkat, kvártély :<br />
kvártélyunkat, borbély : borbélyunkat a Szamosháton kaslé :<br />
kastéykat, kővárié : kovárléykal, börbé : börbénkat; továbbá<br />
hogy sár : sarat, sara, nyár : nyarat, nyara, pohár : poharat,<br />
pohara, agár : agarat, agara, bogár : bogarat, bogara a Szamosháton<br />
sárt, sarja, nyárt, nyárja, pohárt, pohárja, ogárt, ogárja,<br />
bogárt, bogárja; de viszont tehén, fenék, fedél stb. nálunk<br />
tehén, fedél, fenek stb. ; hogy a Szamosháton nem dél: delet,<br />
bél: belet, hanem dél: déli, bél: bélt; nem szivar : szivart,<br />
szivara, hanem szivar : szivarat, szivarja ; nem szán 'schlitten':<br />
szánt, hanem szán : szánat; továbbá, hogy borjú : borjút,<br />
borja a Szamosháton börnyu : börnyut, börnya és bornyúja,<br />
mégpedig a következő megkülönböztetéssel : a tehén börnya,<br />
de a koma bornyúja.<br />
Hangtani téren csak a magossann, sebessenn, pirossal,<br />
járkáltok, kaszáltok, véllem, nállur)k stb.-féle ejtésre, az ikerítődésnek<br />
száz meg száz példájára utalok. Ezt is, és pl. a hanghasonulásnak<br />
számos észrevétlenül, megfigyeletlenül maradt<br />
esetét <strong>szótár</strong>am mind híven tükrözi. A hangjelölésben ugyanis<br />
minden törekvésem arra irányult, hogy a nyomdai viszonyok<br />
tekintetbevételével a kiejtéshez lehetőleg hű legyen. K hűségre<br />
törekvő hangjelölés s a vele járó hosszas megfigyelés<br />
már eddig is értékes hangtani tanulságokkal járt rám nézve.<br />
(Vö. pl. a nasalisatio jelenségéről : MNy. XXII, 336 ; a mondathanglejtésről<br />
: MNy. XXI—XXII. ; továbbá az elisiós<br />
jelenségekről : MNy. XXV. 163, 343). Már meglátott, de még<br />
meg nem oldott hangtani problémák egész sorozata vár földerítésre<br />
<strong>szótár</strong>am adatainak bősége alapján (pl. ikerítődés,<br />
mássalhangzóhasonulás, mássalhangzókivetés stb.). Példamondataimban<br />
nemcsak a hangok pontos jelölésére törekszem,<br />
hanem a hangsúlyt is pontosan megjelölöm a jövendő<br />
kutatás számára. A mondathangsúly és mondathanglejtés<br />
terén ugyanis még sok a megoldani való probléma. Hiszem,<br />
hogy hangtani hűséggel följegyzett példáim alapul szolgálhatnak<br />
majd a jövő hangtani búvárlatok számára is.<br />
Szótáramban pontosan megjelölöm a szó vagy jelentés<br />
használatának körét is, pl. ilyenformán : öregek beszédében,<br />
bizalmas, érzelmes, indulatos beszédben, kaszárnyai nyelvben,<br />
műveltebbek beszédében, ironikus, gúnyos, tréfás,<br />
pejoratív értelemben. Megjelölöm továbbá azt is, hogy a szó<br />
elavult, kiveszőben vagy keletkezőben van ; hogy az illető<br />
szó csak egy szólásban, közmondásban vagy csak költeményben<br />
fordul elő ; hogy ritkán vagy csak egyetlen egyszer<br />
hallottam.<br />
9
1 0<br />
Anyaggyűjtésem kiterjedt a szókincs minden területére :<br />
a mindennapi életre, a falusi élet egész foglalkozási körének<br />
szókincsére (pl. föld mű ve lés, állattenyésztés, méhészet, kertészet,<br />
háziipar stb.), a népgyógyászatra, a nép természetrajzi<br />
(növény-, állat-, ásványtani, bonctani stb.) ismeretkörére.<br />
A növényneveket, az egészen közönséges növényekét leszámítva,<br />
lehetőleg nemzetközi tudományos nevükön tolmácsolom.<br />
Fölvettem <strong>szótár</strong>amba a gyermeknyelv egész szókincsét,<br />
az indulatszók különböző nemeit, pl. a réjákat,<br />
állalhivogató szókat, hangutánzásokat stb. Különös tekintettel<br />
voltam a tulajdonnevekre s ezek közt a földrajzi<br />
nevekre. Szótáramban gazdag anyagot talál a kutató helynevekre,<br />
határrésznevekre vonatkozólag is. íme egypár :<br />
Erge, Galambos-erge, Kúl-ergéje, Sebes-ásvány (ér és pataknevek),<br />
Daru-kiálló, Ördöngös, Zsaró, Csató, Olyü-szeg, Setéiszeg,<br />
Kender-átó, Tömeg, Ravaszodu, Láz, Gaz, Nagy-gaz,<br />
Varga-gaz, Kétrél-gaz, Ilarminc-öl, Öt-apróföld, Syolc-apruföld.<br />
Három-ér, Három-hold, Hat-fa, Hat-hold, Húsz-tó stb.<br />
(határnevek).<br />
A helység-, falu- és városnevek közt különös tekintettel<br />
voltam azokra, melyeket a nép a köznyelvi alaktól eltérően<br />
ejt, mint pl. Kórógy (Kórod), Majtiny (Majlény), Szakmar<br />
(Szatmár), Petty ín (Pettyén), Józsipháza (József háza), Odorfán<br />
(Adorján), Várója (Szinyérváralja), Nomény **> Somíny<br />
(Namény) stb. A Szamosháton divatos keresztneveket becéző<br />
változataikkal egyetemben nemcsak nyelvi, hanem néprajzi<br />
érdekességüknél fogva is mind fölvettem. A családneveket<br />
már csak válogatva vettem föl. A gúnyneveket tanulságos<br />
voltuknál fogva szintén felöleltem.<br />
Szótáramban nagymennyiségű teljesen ismeretlen vagy<br />
föl nem jegyzett szót, alakváltozatot hoztam napvilágra,<br />
íme, mutatóba néhány ismeretlen, följegyzetlen szó: kalakánc<br />
'gyermekláncfű', diglilra 'diclitra spectabilis', kacnhaj<br />
'röhej, nyerítő kacagás', zuhatar vihar', didi 'csecs, emlő'<br />
(gyermeknyelvi szó), didil 'szopik' (gyermeknyelvi szó),<br />
kácsi 1. 'kalácskaraj', 2. 'hold' (gyermeknyelvi szó), kalucs<br />
'csokros bog', lejteg 'alacsony fekvésű, lapályos', potyánka<br />
'pocséta, híg sár, latyak', dübögő 'olyan fonóka, melyben<br />
a fiatalok felügyelet nélkül vannak', hántó 'kukorica-fosztóka',<br />
lempák 'lompos, idomtalan', létyó 'lötyedék, lefele', vilizna<br />
'vézna', paripahasú 'karcsú, vékony, gyöngederekú, pl.<br />
ökör", tubalábú 'aprólépésü, galambjárású, pL férfi', tanyahasú<br />
'nagyhasú', dili, dilinyós 'féleszű, bolondos', liritarka<br />
'nagyon tarka', feluszmászik 'felkászolódik, nagy lassan felkél',<br />
löhös 'kövér, nehézkes mozgású', labojda esetlen, lomha<br />
mozgású', lankát 'csillapít', pálócos 'egyenetlenül kalapált,<br />
redős élű, pl. ekevas', megdéklinál 'elpáhol, elver', csévarju
'colaeus monedula L.', szaricsóka 'caracias garrula L.\<br />
binyol 'nyaggat, gyötör', kortyuk nehezen gyógyuló fekély<br />
a szarvasmarha nyelve tövén, melyet az iglicetövis szúrása<br />
okoz", korlyukos ilyen betegségben szenvedő, pl. ökör,<br />
tehén', cémerezés az ismert métajáték', verbéna 'verbéna', stb.<br />
Érdekes ismeretlen alakváltozatok : hun 'otthon, ház',<br />
huruzsvál 'horzsol', yánnyadl 'vánnyadl, fonnyadt', konlrabontra<br />
(konlrabonl), léhog (liheg), libog (lebeg), kójünpázik<br />
(kalimpáz), rezsiül (rézsűi), réloja (lajtorja), pikle (pille),<br />
piklél (pilléi), cinké (cinege) stb.<br />
Számos olyan szó is találkozik <strong>szótár</strong>amban, melyeket a<br />
gyűjtök följegyeztek ugyan, de értelmezni nem tudtak, vagy<br />
helytelenül értelmeztek. Pl. a pilonka a MTsz. gyűjtője szerint<br />
'valami ehető gombafaj'. Mint Avasújvároson és Kiskoleson<br />
följegyeztem, pilonka : 'tinóri gomba'. A hurkád szót ínég<br />
a régi Táj<strong>szótár</strong> jegyezte föl mint Szatmár vidékéről való<br />
tájszót, de jelentését nem ismeri. Az egész Szamosháton él.<br />
Jelentése horpad, lesoványodik, hasa megapad (állatról)'.<br />
A kanajória szót a MTsz. kérdőjellel közli Arany—Gyulai<br />
NGy.-ből (I, 338) : Oh be csoda húr a kánlori húr ; ha van<br />
valami hibája, bor a kanaforiája. A Szamosháton is él, jelentése<br />
'orvosság', kanafóriáz pedig azt jelenti : 'orvosol, gyógyít'.<br />
A karó-tő szót a gyűjtő Király Pál helyesen értelmezte<br />
ugyan, de a MTsz. megalkotója nem hiában kérdőjele/le<br />
meg: ,,[tréf.?|", mert hibás közlés e helyett : kar-öltő,<br />
kiejtve : kar-öijlöu 'az a hely, ahol a ruha ujja a kabáthoz<br />
van varrva, a ruha hónalja". Á csini szó értelme is más nálunk,<br />
mint a MTsz.-ban ; a MTsz. gyűjtője szerint 'kukoricalisztből<br />
készített étel, puliszka', a Szamosháton 'viasz,<br />
olaj, kukoricaliszt keverékéből készült kenőcs, mellyel szövés<br />
előtt a szövőszék felmenő fonalát végigkenik'. Lapul a<br />
Szamosháton nem 'flach werden', mint a <strong>szótár</strong>ak értelmezik,<br />
hanem 'valaminek a felszínéhez (pl. a földhöz) simul'. —<br />
A káposztáié szót is helytelenül értelmezi a NySz. 'krautsuppe'-nek.<br />
A Szamosháton káposztáié 'hordós káposzta<br />
savanykás leve, melyet a hordóban betaposott káposzta<br />
ereszt". Erre a jelentésre mutat a XySz.-ban Mikes adata is :<br />
„Egy hordó káposzta lév sem gyógyíthatja meg." Különbözik<br />
ettől a káposztaleves, a disznótoros ebédek kedvenc<br />
étele, melyet korhelylevesnek is fogyasztanak, ha nem disznó<br />
hús, hanem füstölt kolbász van belefőzve, s melyről méltán<br />
mondja Mikes : „Az a drága orvosság a káposzta leves"<br />
(TörL. 212). A kálvinista-böjt szót a NySz. Pázmányból<br />
ismeri, s így értelmezi: 'schmaus, schwelgerei', de nézetem<br />
szerint hibásan ; Pázmány adata így szól : „Bezzeg ez nem<br />
Calvinifta böjt volt ; mert fem abban nem állott, hogy femmit<br />
nem ett-vólna ; ... fem abban nem állott, hogy tobzó-<br />
11
12<br />
dásnélkül evett" (Préd. 147). A Szamosháton is él a kálvinista-böjt,<br />
de jelentése : 'szegénységben való koplalás, éhezés'<br />
(t. i. a kálvinista csak akkor tart böjtöt, ha nincs mit ennie).<br />
Nézetem szerint Pázmány adatának ez az értelmezés<br />
felel meg, nem pedig a NySz.-é. — A MTsz.-nak és NySz.nak<br />
számos kérdőjeles címszavára megtalálja itt az olvasó<br />
a feleletet (pl. pisztorga, töprent, csukapecsenye stb.).<br />
A magyar népnyelv virágaihoz tartoznak a szólásmódok,<br />
szóláshasonlatok, közmondások is. Ezek gyűjtésére eddig is<br />
gondot fordítottak gyűjtőink, ámde a nép ajkán az ismeretlen<br />
szólásoknak és közmondásoknak egész rengetege él följegyzetlenül,<br />
mint erről saját gyűjtésem meggyőzött. Ezek gyűjtésében<br />
is lehető teljességre törekedtem. Válogatás nélkül<br />
följegyeztem és értelmeztem a Szamoshát szóláskincsét<br />
nemcsak a nyelvjárás jellemzése céljából, hanem azért is.<br />
hogy az ismeretlenek el ne kallódjanak, az ismerteket<br />
pedig helyhez kössem.<br />
A szólásokkal a szamosháti ember ezerféle színt tud adni<br />
a beszédnek : ironikus, tréfás, gúnyos, szatirikus, kedélyes<br />
stb. árnyalatot. Talán nem járok el helytelenül, ha néhány<br />
tipikus szamosháti szólást szemléltetés végett bemutatok<br />
az ismeretlenek közül.<br />
A ricsei ember, ha pénzmagra van szüksége, azt mondja :<br />
Elvágok a lovam farkábull, s azt érti rajta, hogy a lovát<br />
eladja, vesz kisebb, olcsóbb lovat, s még pénze is marad<br />
a legszükségesebbekre. — Az egri ember, ha a ló nem bírja<br />
az ekét, úgy segít rajta, hogy kitóuggya a fejit (értsd : 'kitoldja'),<br />
vagyis 'abrakra fogja, abrakos tarisznyát húz a fejébe'.<br />
— Ha valami értéktelen dologból sok van, azt mondja<br />
rá a szamosháti ember : Annyi van, hogy vizet lehetne vele<br />
rekeszteni. — A Szamosháton azt tartják : Rossz juh az, aki<br />
a maga gyapját el- nem bírja, vagyis 'rossz gazda az, aki<br />
kényelmi szempontból szabadulni igyekszik földbirtoka egy<br />
részétől, hogy a megmaradt birtokkal kevesebb baja legyen',<br />
de tréfásan az olyan emberre is mondják, aki a nagy nyári<br />
melegben egykettőre ledobálja a ruháit.<br />
A fenti szólások képes értelműek. A szólások egy része<br />
ilyen átviteles eredetű. Számos szólásnak meg valami megtörtént<br />
furcsa, komikus eset a kiindulópontja, mely különösségénél<br />
fogva megmaradt a nép emlékében. A Szamosháton pl.<br />
az olyan ember helyzetét, aki szorult állapotában fűhöz-fához<br />
kap segítségért, e szólással jellemzik : Spekulál, mint Kabai<br />
az árokban. Ez a Kabai pedig a szóláshoz fűződő szamosháti<br />
anekdota szerint egy sárközi gazdaember volt, aki igen szorgalmasan<br />
látogatta a korcsmát. Egy alkalommal már besötétedett,<br />
mikor pityókos fővel hazafelé tartott s beleesett<br />
a mély utcai árokba. A nagy lubickolásra odamegy a bakter
és azt kérdi tőle : „Mit csinál Kabai uram itt az árokban?"<br />
„Azon spekulálok, hogy lehetne innen kimászni", hangzott<br />
Kabai uram felelete. — Aki túlzott buzgalmával vagy roszszul<br />
alkalmazott erőfeszítésével elront valami dolgot, azt<br />
mondják rá : Megadta a módját, mint a patai asszony a táncnak.<br />
Ehhez ismét anekdotát fűz a szamosháti szóbeszéd<br />
a patai asszonyról, ki a kíváncsi szemek elől a ház padlására<br />
rejtőzött és ott tanította a lányát táncolni. Tánc közben<br />
egyre mondogatta : „Így lyányom ! Ügy lyányom ! Adjuk<br />
meg a módját a táncnak, lyányom !" Miközben nagy buzgalommal<br />
magyarázta a tánc fordulatait, nagyon közel talált<br />
kerülni a padláslyukhoz, s egyik pillanatban zsupsz ! lezuhant<br />
a lyukon. így adta meg a módját a patai asszony a táncnak. —<br />
Mikor valami nehéz dolga rosszul sül el a szamosháti embernek,<br />
de megvan az az egy vigasztalása, hogy már túl van rajta,<br />
azt szokta rá mondani : Túlestünk rajta, mint a daróci pap<br />
a lován. A daróci pap ugyanis olyan nagy igyekezettel pattant<br />
fel a lova hátára, hogy túlfelől meg leesett róla.<br />
Ámde nemcsak ilyen szólások vannak a nép beszédében.<br />
A szóláskincs ezer meg ezer szállal kapcsolódik a népélet különböző<br />
nyilvánulásaihoz. Megértésükhöz ismernünk kell a néphitet,<br />
népszokásokat, a népéletet. Nemcsak a szólások legnagyobb<br />
része volna érthetetlen, megfejtetlen néprajzi ismeretek<br />
nélkül, hanem a szókincs egy része is. Ezért szerintem<br />
a népnyelvi <strong>szótár</strong> anyaga nem volna teljes, ha a fogalmakat<br />
kifejező szavak jelentéstani, nyelvesztétikai stb. megvilágítása<br />
mellől hiányoznék a néprajzi háttér. Ezzel tesszük<br />
teljessé annak az érzelmi és értelmi környezetnek a rajzát,<br />
melyben a nép képzet- és szókincse él, fejlődik. A néprajzi<br />
háttértől a jelentéstani oldal sokszor valósággal elválaszthatatlan.<br />
Ezt a felfogást érvényesítettem <strong>szótár</strong>am kidolgozásában.<br />
Nem különítettem el szorosan a nyelvi oldalt<br />
a néprajzitól, hanem az egyes szók értelmezésén kívül a fogalmak<br />
néprajzi hátterét is megrajzoltam.<br />
Hogy ezt nem ok nélkül tettem, annak igazolására csak<br />
néhány példát hozok fel.<br />
A szamosháti nép ajkán pl. él egy ilyen kifejezés : Holdfogytán<br />
született ember, jelentése : 'élhetetlen, gyámoltalan<br />
ember'. A szólás igazi élettel fog megtelni, ha elolvassuk hozzá<br />
a cikk néprajzi hátterét. Ebből megtudjuk, hogy aki holdfogytán<br />
születik, az a néphit szerint élhetetlen és rest ember<br />
lesz, mindentől elkésik. Az ilyen embernek minden munkája<br />
sikertelen, eredménytelen. A holdfogytán kelt csirke hamarosan<br />
elpusztul. Viszont épületfát, szerszámnak való fát ilyenkor<br />
kell vágni, s erdőt irtani is ilyenkor kell, mert az ilyenkor<br />
vágott fa nem sarjadzik ki, és nem terem meg benne a szú.<br />
Ugorkát, tököt, paszulyt, krumplit holdfogytán kell ültetni,<br />
13
11<br />
In gy nocsak virágozzék, liánom teremjen is. A házat meszelni<br />
is holdfogytán legjobb, mert akkor nem szaporodik el benne a<br />
pók és egyéb féreg. Érdekes tudni, hogy a latinban is van egy<br />
hasonló értelmű szólás : „Quarta Inna natus", mely e néphit<br />
ösi és elterjedt voltát bizonyítja. Vö. ezzel a szamosháti néphitet<br />
az újholdra és holdtöltére vonatkozólag. — A szamosháti<br />
néphiten és népszokáson alapul a következő két szólás is :<br />
főzik a kapcájat, meg kitették a szűrét (vö. KEKTÉSZ, Szokásmondások<br />
83, 63). —- A vézna, beteges emberre azt mondják<br />
a Szamosháton : Nem sokszor éri meg a kakukszót. A néprajzi<br />
részből megtudjuk, hogy a nép a kakukmadárnak jóstehetséget<br />
tulajdonít, s ha a közelben megszólal, a gyermekek<br />
sokszor megkérdezik tőle : „Kakukk madár, mikor lesz<br />
nyál -<br />
? 1 lány esztendeig élek én?", s utána kíváncsian szám<br />
lálgatják, hányat szól a kakuk. — A fonó-szövő nők Egriben<br />
ezzel a szólással biztatják egymást munkára : Fonjunk,<br />
inert szol tnixisszal a kismadár, oszt majd nekünk szól; jelentése<br />
: szőjjünk-fonjunk, mert ruhátlanok, rongyosak leszünk'.<br />
A néprajzi háttér felvilágosít bennünket, hogy az a bizonyos<br />
kismadár ;i cinke (parus maior), mely tavasszal azt kiáltozza :<br />
csücsü bé l csücsü bé ! meg azt, hogy : kimp. . .! kimp. . ./,<br />
ez utóbbit pedig az olyan nőknek kiáltozza, akik télen át<br />
lustálkodtak, nem szőttek-fontak, s rongyos ruhájukból<br />
kilátszik a szégyellni valójuk. Mikor a pacsirta rákezdi<br />
énekét a tavaszi égen. azt mondja rá a szamosháti ember :<br />
Szánl a pacsirta. E szólás ismét népi megfigyelésen, a magyar<br />
népnek azon a megfigyelésén alapul, hogy a szántó ember<br />
ökörterelő szavaiban megtalálhatók azok a zenei elemek,<br />
melyekből a pacsirta éneke össze van téve. (Yö. MNy. XXVIII,<br />
114—-5.) A népi állatgvógvászat derít fénvt e szólás eredetére :<br />
Lesütik a csiráját (MNy. XXI, 269).<br />
Nemcsak szólás, hanem szó is van akárhány olyan,<br />
hogy megkívánja a néprajzi magyarázatot. Ilyen szó pl. a<br />
holttetem. Jelentése : 'a test valamely részén támadt érzéketlen,<br />
kemény göb'. A néprajzi magyarázat felvilágosít róla,<br />
hogy a néphit szerint ezt a bajt a holttesttel való foglalkozás,<br />
a holtlest érintése következtében kapja meg az ember, ha<br />
utána mosatlan kézzel eszik. — A rontás-\ó\ sem elég azt<br />
tudni, hogy : 'babonával való értés' és 'babonás megrontó<br />
szer', hanem azt is tudni kell, hogy ilyen rontószert a bűbájoláshoz<br />
értök csinálnak mindenféle ételkeverékből, az átkozott<br />
keveréket valakinek az útjába öntik (ezért ónlés-wk is hívjak),<br />
s ha az illető belelép, a varázsszer megrontja, beteggé,<br />
fekélyessé teszi. - Ilyen babonán, varázslaton alapuló szó<br />
a küldött-patkány 'varázslással űzött patkány'. Hajdanában<br />
ugyanis a Túron a vízimolnárok varázslással a szomszéd<br />
vízimalomba tudták küldeni a vízen a malmukban elszaporo-
dott patkányokat. Ennek az elküldésnek és visszaűzésnek<br />
szertartása volt, melyet <strong>szótár</strong>amban elmondok.<br />
Ilyen népnyelvi <strong>szótár</strong>t nem tudok elképzelni rajzok,<br />
illusztrációk nélkül. Szótáramhoz bizonyos tárgyak, különösen<br />
azok alkatrészeinek szemléltetésére rajzok, illusztrációk is<br />
készültek. Bizonyos fogalmak világos szemléltetése ezt kétségtelenül<br />
megköveteli, mert semmiféle körülményes meghatározás<br />
sem ad róluk olyan felvilágosítást, mint egy egyszerű<br />
rajz. A szövőszék, a szán, a szekér, az eke, a gémeskút.<br />
a járom stb. alkotórészeit s azok rendeltetését akkor értjük<br />
meg igazán, ha legalább rajzon szemlélhetjük őket. A különböző<br />
csomók, hurkok, bogok s más effélék szavakkal igen nehezen<br />
vagy egyáltalában le sem írhatók, csupán a rajz adhat<br />
róluk világos képet (pl. molnárkátok, takácsgöb, katucs stb.).<br />
A <strong>szótár</strong> megszerkesztésében a következő eljárást követtem.<br />
A címszavakat szigorú betűrendben sorolom fel. 1 la a<br />
címszó összetétel utótagja, a cikk végén mindazon összetételeket<br />
felsorolom, melyekben előfordul ; sőt ha az utótag<br />
önállóan nem fordul elő, akkor is közlöm utaló szóként<br />
a maga helyén. Pl. kiáltó 1. Darukiáltó.<br />
A címszavak tájékoztatnak a <strong>szótár</strong>ban, tehát a címszavakat<br />
a cikkek élén etimológiai helyesírással közlöm.<br />
Erre következik a szó fonetikus írással a szamosháti kiejtéshez<br />
híven, összes alakváltozataival együtt, ha vannak. 1<br />
Az elütő alakváltozatokat utaló szóként a maga betűrendes<br />
helyén is fölveszem. Pl. a csalán címszó után következnek<br />
a népnyelvi alakváltozatok : csanál, csenál, csonál, csonár<br />
stb. Ezek mint utaló szók sorra előkerülnek a maguk betűrendes<br />
helyén is ilyenformán : csanál 1. csalán; csonár I.<br />
csalán ; csenál 1. csalán stb. A fonetikusan írt tájnyelvi szóalak<br />
után zárójelben közlöm a szó alaki sajátságait : főnévnél<br />
a tárgyesetet és a birtokos személyragos alakot mindig<br />
s egyéb alakot is, ha eltér a köznyelvitől, pl. szán f-at, -noa),<br />
szivar (-arat, -arja. -arok), szái f-t, -ak, szám, szád, szája) ;<br />
melléknévnél a módhatározó alakot: csinos (-onn) ; igénél<br />
a jelentő mód jelen idő egyes 2. és 3. személyét, s ha van.<br />
egyéb eltérő alakot is, pl. eszik f-ek v. -cm, -él, ett, enne.<br />
egyen), iszik (-ok v. -om, -öl, ihutt, inna, igyon). — Az alaki<br />
sajátságok leírása után megjelölöm a szó kategóriáját :<br />
főnév (fn.), melléknév (mii.), határozószó (hsz.), tárgyas<br />
ige (ts. i.), tárgyallan ige (tn. i.) stb. — Utána a jelentéseket<br />
sorolom föl. Az értelmezés rokonértelmű szóval vagy definícióval<br />
történik, csak a legközönségesebb jelentéseket tolmácsolom<br />
németül, mint pl. kéz (kezel, -e, -ti) fn. 'hand'. Erre<br />
1<br />
Ahol a szó etimológiai és fonetikus írása egvbeesik, ott a<br />
fonetikus írás helyén ~ jel van.<br />
15
Ili<br />
a szükség szerint egy vagy több példamondat következik.<br />
A példamondat csak az egészen közönséges jelentések mellől<br />
marad el. Ezeket a mondatokat hangtani pontossággal<br />
közlöm, s megjelölöm bennük a fő- és mellékhangsúly helyét<br />
a hangsúlyosan ejtett szótag után tett jellel. Megjelölöm<br />
a szó és jelentés használata körét úgy, amint már fentebb<br />
kifejtettem. Vannak szavak, pl. melléknevek, melyek csak<br />
tárgyakra vagy csak emberekre, vagy állatokra vonatkoznak.<br />
FI. péi, gerhes (ló). Vannak az igék közt is ilyenek, pl. fojaí<br />
(a tehén), hágat (a ló), rüvik (a disznó) stb. Vannak hiányos<br />
igék, melyek csak bizonyos alakokban használatosak (pl.<br />
szoktam). Vannak főnevek, pl. a -/ képzősök, melyek csak<br />
birtokos személyragos alakban élnek, így harmat felszáradtára,<br />
jöttömben, nehéz dültét várni stb. Vannak jelentések,<br />
melyek pl. az igének csak egy bizonyos alakjához fűződnek.<br />
Pl. a leszek igének csak a jelentő mód jelen idő egyes 3. személyéhez<br />
fűződik potentiális értelem (vö. MNy. XXVIII, 24) ;<br />
a vár, megáll igének csak fölszólitó módú néhány alakjához<br />
fűződik bizonyos fenyegető mellékértelem, pl. : Megállj,<br />
akasztófáravaló ! Várj, te huncut, kerülj a kezembe ! A hall<br />
igének bizonyos alakjai csak puszta megszólítások, pl. Be jó<br />
kedve van magának, hallja ! Be szép virág van itt, halljátok !<br />
A lát igének is csak bizonyos alakjai jelentik azt, hogy :<br />
'íme, lám !' Pl. Kár vöt, ládd, szólani. Na, látja, ennyi termeli<br />
nekem az idén ! Ilyen sajátság igen sok van, mely re a <strong>szótár</strong><br />
fog rávilágítani az egyes szavakra vonatkozó cikkekben.<br />
A szokásos jelentések fölsorolása és szemléltetése után<br />
következik a szó képes, átviteles használata példamondatokkal<br />
szemléltetve (K.). —• Ezt követi a szólások (Sz.), majd<br />
a közmondások (Km.) rovata, melyekben az illető szó,<br />
mint fontos rész, előfordul. A szólásokat és közmondásokat<br />
c<br />
8ytől-egyig értelmezem, csakúgy mint az egyes szókat.<br />
Megjelölöm azonkívül az egyes szólások, közmondások használata<br />
körét is (pl. ironikus, gúnyos, kedélyes, tréfás stb.<br />
értelemben). — A cikket a néprajzi rész zárja be (ÜT.). —<br />
Végül az összevetések és utalások következnek.<br />
Szótáram eddigi történetén végigtekintve, nem mulaszthatom<br />
el, hogy köszönetet ne mondjak a Magyar Nyelvtudományi<br />
Társaságnak, amiért megbízott e sok tanulsággá] járó,<br />
kedves feladattal, amiért érdeklődéssel és türelemmel figyelte<br />
munkám haladását. Nem mulaszthatom el, hogy hálával ne<br />
gondoljak ZOLNAI GyuLAra, a volt kolozsvári egyetemen kedves<br />
tanáromra s a gyűjtésben első buzdítómra ; nagy alapitónkra<br />
: boldogemlékezetü SZILY KALMÁNra ; SZINNYEI<br />
JózsEFre, MELICH .lANosra és GOMBOCZ ZOLTÁN, kik <strong>szótár</strong>am<br />
kidolgozásában tanácsaikkal, helybenhagyásaikkal, támogatásukkal<br />
mellettem voltak, s távoli, elszigetelt helyzetemben
példájukkal, érdeklődésükkel, baráti szavukkal újabb és<br />
újabb erőt, ösztönzést és lelket adtak a munkához.<br />
l)r. 'IYLOGDYJÁNOS és dr. BOGSCH SÁNDOR kedves barátaimnak<br />
is e helyen mondok köszönetet szíves segítségükért<br />
a növények meghatározásában.<br />
Debrecen, 1935 április 10-én.<br />
Csüry Bsilinl : SzamotUátl s/.ótiir I.<br />
Csüry Malim.<br />
2<br />
17
al.<br />
alakv.<br />
av.<br />
birt. nm.<br />
Fel.<br />
ff.<br />
fn.<br />
ggn-<br />
gy»yh.<br />
h. i.<br />
hlan nm.<br />
lm.<br />
hsz.<br />
id.<br />
ik., i. k.<br />
ir.<br />
isz.<br />
K.<br />
kat.<br />
Km.<br />
költ.<br />
ksz.<br />
HL<br />
L, 1.<br />
niegsz.<br />
mn.<br />
nm. in.<br />
RÖVIDÍTÉSEK MAGYARÁZATA.<br />
alak.<br />
alakváltozat.<br />
birtokos névmás.<br />
felelet.<br />
felsőfok.<br />
főnév.<br />
gúnyosan.<br />
gúnynév.<br />
gyermeknyelv.<br />
hiányos.<br />
hiányos ige.<br />
határozatlan<br />
névmás.<br />
határnév.<br />
határozószó.<br />
idősök beszédében.<br />
igekötő.<br />
irónia, ironikusan.<br />
indulatszó.<br />
képes használat.<br />
katonai szó,<br />
katonai.<br />
közmondás,<br />
-ok.<br />
költeményben,<br />
költői nyelvben.<br />
kötőszó.<br />
különösen.<br />
lásd.<br />
megszólítás,<br />
melléknév,<br />
melléknévi igenév.<br />
inul. nm.<br />
n. =<br />
Nd., nd. =<br />
névm.<br />
\r.<br />
nu.<br />
pl.<br />
ri., ritk. =<br />
stb.<br />
Sz.<br />
száron.<br />
szn. -<br />
sz. névm. =<br />
szój.<br />
szrag<br />
szragos =<br />
szt. i.<br />
tb. sz. --tn.<br />
tn. i. -<br />
tr.<br />
ts. i.<br />
V. =<br />
vki<br />
vmi<br />
von. nm. =<br />
Vö., vö. =<br />
mutató névmás.<br />
nincs, nincs<br />
meg.<br />
népdal.<br />
névmás.<br />
néprajziháttér.<br />
névutó.<br />
például.<br />
régies.<br />
ritka, ritkán.<br />
s a többi.<br />
szólás, -ok.<br />
számnév.<br />
személynév.<br />
személyes névmás.<br />
szójáték.<br />
személyrag.<br />
személyragos.<br />
személytelen<br />
ige. '<br />
többes szám.<br />
tulajdonnév.<br />
lárgyatlan ige.<br />
tréfásan.<br />
tárgyas ige.<br />
vagy.<br />
valaki.<br />
valami.<br />
vonatkozó<br />
névmás.<br />
vesd össze.<br />
a címszó után<br />
azt jelenti,<br />
hogy a szó<br />
fonetikus<br />
írása megegyezik<br />
a<br />
címszóéval.
HANGJELÖLES.<br />
a<br />
a<br />
a<br />
- á;<br />
= hosszú a ;<br />
orrhangú á ;<br />
í - kettőshangzókban<br />
előforduló fél<br />
hangzó i (pl.<br />
g<br />
á<br />
á<br />
b<br />
= hosszú orrhangú á;<br />
- ü;<br />
— orrhangú á ;<br />
--<br />
j<br />
k<br />
löit) ;<br />
=<br />
= k, k< , k> ;<br />
b: l c<br />
cs<br />
Is;<br />
-<br />
m<br />
= l;<br />
= m ;<br />
6;<br />
m<br />
= szótagalkotó (so-<br />
CCS<br />
d<br />
- íí;<br />
--- postalveolaris d; n<br />
nans) m ;<br />
— n ;<br />
e = •; é<br />
e<br />
hosszú s ;<br />
=<br />
n<br />
ny<br />
cacuminalis n ;<br />
— ri ;<br />
orrhangú s; nny é =<br />
= ;trí :<br />
hosszú orrhangú s ; e<br />
=<br />
n veláris nasalis más<br />
= é; é =<br />
salhangzó (k v.<br />
é; é =<br />
g előtti n hang) ;<br />
az c-nél zártabb, az 0 í-nél kissé nyíl ö<br />
= o ;'<br />
— hosszú o ;<br />
é<br />
tabb hang ;<br />
orrhangú e;<br />
0<br />
ö<br />
= orrhangú o ;<br />
== hosszú orrhangú o ;<br />
é = orrhangú é; ó = 9;<br />
7<br />
9<br />
= /;<br />
= íl< i<br />
ó<br />
ö<br />
orrhangú ö ;<br />
=<br />
= ö ;<br />
99 =<br />
0<br />
= hosszú ö ;<br />
mi = dd, de összetételben<br />
(pl. meggyúl.<br />
ö<br />
ö<br />
orrhangú ö ;<br />
hosszú orrhangú ö ;<br />
loroggyék) gd; ö<br />
= g ;<br />
í —- a /-nek megfelelő<br />
zöngétlen spiráns<br />
hang ;<br />
ő<br />
p<br />
r<br />
= orrhangú ö ;<br />
= P ;<br />
r;<br />
h<br />
- h; r i = i;<br />
i, l l = hosszú, Ül. megnyúlt<br />
í ;<br />
i orrhangú i ;<br />
f. 1 = hosszú v. megnyúlt<br />
orrhangú i;<br />
r<br />
s<br />
sz<br />
ssz<br />
s-sz<br />
t<br />
= szótagalkotó (so-<br />
nans) r ;<br />
= S;<br />
= s;<br />
= ss ;<br />
= s-s (pl. fás-szén) ;<br />
= / és postalveolaris /;<br />
2*
2 0<br />
tty<br />
u<br />
l'l, ü<br />
u<br />
y» Q<br />
u<br />
u<br />
ű, ii<br />
f;<br />
«;<br />
u :<br />
hosszú, ill. megnyúlt<br />
u ;<br />
orrhangú u ;<br />
hosszú orrhangú u ;<br />
ke t1 ösha ngzókban<br />
előforduló félhangzó<br />
1/ (pl.<br />
oóuna) ;<br />
ii;<br />
hosszú, ill. megnyúlt<br />
ü ;<br />
u<br />
ü<br />
orrhangú ii ;<br />
hosszú orrhangú ii ;<br />
kettőshangzókban<br />
előforduló félhangzó<br />
ii (pl.<br />
tőijti) ;<br />
v;<br />
z;<br />
í\<br />
ü;<br />
főhangsúly ;<br />
mellékhangsúly.<br />
A fenti jelek nagybetűs alakjai ugyanazon hangot jelölik,<br />
mint a kisbetűsök.
A, A.<br />
1. a ~ (-/, -ja) fn. 'az a betű neve'.<br />
2. a ~ mutató névm. (msh.-n kezdődő szó előtt és<br />
mondat végén, nem ragozható) 1. 'der, die, das; jener, -e, -es'.<br />
Nenvhaggya a ma:gát. Mán- a töb-bet ihat, m\r\ kellet : vaun.<br />
Nem' a te dongod : a. Á- lessz : a. Méfc vóut a? 2. határozott<br />
névelő msh.-n kezdődő szó előtt 'der, die, das'. A jów nóutát,<br />
asztasz szereltem. L. az.<br />
1. á "•«. (-/, -fa) fn. az (í betű neve'.<br />
2. & 1. ah.<br />
ahajuat abaigat (-ok, -öl stb.) ts. i. 'hajszol, kerget, zavar'.<br />
ahárol abáröl (-ólok, -s-rstb.) ts. i. 'fonnyaszt, forró vízben<br />
puhít' (gombát, zöldséget, hurka tölte léket). L. megabárol.<br />
abban abba hsz. 1. 'darin'. 2. 'abban a hiszemben'.<br />
Én abba vontam :, hoty te ol meg-vársz érjge.met.<br />
abbeli ~~ nm. 'abban való'. Ab-beli bi.sztomba, hogy megént<br />
kiagggák, nem- kerestem má:sat.<br />
ábécé ábécé (-ét, -éje) fn. 'ábécéskönyv'. Sz. An-nyit ért<br />
hoz:zá, mint a lyuk- az ábécé:hez { = nem ért hozzá). L. béce.<br />
altiszti ^ isz. 'csitt ! hallgass!' Á-biszti \ Ne~ szóiji bele,<br />
ii- tuggya, hoty kell !<br />
ablak ~ (-ol, -a) fn. 1. 'fenster'. 2. 'szövéshiba, mely<br />
akkor keletkezik, ha a vetélő a lazán álló felső fonalréteg<br />
néhány szálát átugorja s a bélfonál azon a helyen kívül<br />
marad'. Sz. [írtam- én neki eggy ojá levédet, hogy] nenv<br />
leszi az ablakaiba (= nem dicsekszik vele). Az ablakot)<br />
ké-rik, az aitóiin ne- viszik (mondják ironikusan a kelletlen<br />
eladólányról). Xr. A halottas menetet nem szabad az ablakon<br />
keresztül nézni, mert meghal az ember. Az esőhullást nem<br />
jó az ablakon keresztül bámulni, mert beteg lesz v. megsápad<br />
az ember. Aki ébredéskor az ablakra néz, elfelejti az álmát.<br />
L. vakablak, téli ablak, félablak.<br />
ahlakín ~ fn. 'az a ráma, melybe az ablakszárnyak<br />
záródnak'. Sz. O-jam, mint aki az ab-lakfával észalatt :<br />
(= bolondforma, hóbortos).<br />
ablakt'ordító ablakjörditóu fn. 'tengelyen forgó ablakzáró<br />
kallantyú'.
2 2<br />
altlak uombja ablag gombja fn. 'gombos végű fogantyú,<br />
melynek segélyével az ablakszárnyat nyitják és zárják',<br />
ahlakkarika ~ fn. 'ablaktábla, ablaküveg .<br />
ablakos ~ (-t) mn. 1. hibás szövésű (vászon), melyben<br />
itt-ott néhány keresztszál vigyázatlan vetélő-dobás következtében<br />
kívül marad'. 2. 'szemhíjas (kalász), olyan (kalász),<br />
melyből egy-egy szem hiányzik'. Az i'dérm ablakos less:<br />
a gabo.na. fn. 3. 'ablaküvegező tót vándorkereskedö'. Ma<br />
iljárt az abla:kos._Mijjér nem esinátallnd be aszl a rósz piliuuablakot<br />
? Sz. ÖTÜI :, mint az ab-lakos, mikor hanyatt e:sik<br />
(ir. = búsul, bánkódik. T.<br />
üvegeit.) Xr. Ha ablakos<br />
L. drótos Xr.<br />
ahlakránia ~ fn. az<br />
üvegtábláit befoglalja'.<br />
ablakszárny ~ fn. 'a<br />
i. az ablakos a hálán hordja az<br />
jár a faluban, szép időt jelent.<br />
ablak fa kerete, mely az ablak<br />
kettős ablak egyik fele, félablak',<br />
ablak-töcce ablak-töücce fn. 'az ablak polca, párkánya,<br />
könyöklője'.<br />
ahora ~~ (-át, -áfa) fn. széna v.<br />
más takarmány tartására való alkotmány,<br />
mely négy faoszlopból s rajtuk<br />
le- s fölcsúsztatható könnyű fedélből<br />
áll'. Részei: 1—4. a négy y<br />
aborain (= a négy tartóoszlop); 5.C<br />
aborasisak ( = a le- s felcsúsztatható<br />
fedél). L. még zabora.<br />
aborain odorain 1. a b o r a részei<br />
1—4.<br />
aborasisak 1. a b o r a részei .">.<br />
Abrahámpataka ~- patakhév (Garbolc).<br />
abrak ~(- 0t,-ja) fn. 'futter'. Sz.<br />
Rá' va szok.va, mint a jón- lú az abrakára.<br />
j abrakol abraköl (-ólok, -ösz stb.)<br />
ts. i. 'abrakkal etet' (jószágot). I . .<br />
megabrakol.<br />
abrakos tarisznya ~ fn. 'futter-<br />
sack'.<br />
abriklol abriktöl (-ólok, -ölsz v.<br />
-ösz stb.) ts. i. 'ver, megfenyít'.<br />
fúfát. L. megabriktol.<br />
abroncs abroncs (-ol -a,) fn. 1.<br />
vászonban, mely akkor keletkezik,<br />
fonál hellyel-közzel igen vastag'. Xr.<br />
Ahora.<br />
Kin}-sánc alrriktojja a<br />
'reif. 2. 'szövéshiba a<br />
ha a keresztbe szőtt<br />
A szerelmi bosszúnak<br />
egyik módja a következő. A hordónak lepattant abroncsát,<br />
mielőtt leesnék, meg kell kapni, el kell égetni s a hamuját
cl kell tenni. Ha a legény ilyen abroncshamuval a bálban<br />
meghinti annak a leánynak a ruháját, akire haragszik,<br />
akkor a néphit szerint a ruha lepattan és lehull a lányról,<br />
mint az abroncs a hordóról.<br />
abroncsol abroncsol<br />
csal ellát'.<br />
(-ótok, -ösz v. ölsz stb.) ts. i. 'abroncs<br />
abroncsos abroncsos (-1) mii. 1. 'abronccsal ellátott'.<br />
2. 'olyan (vászon), melyben az itt-ott vastagabb keresztszálak<br />
faabroncs módra kiemelkednek'.<br />
abrosz. ~ (-1, -sza) fn. 'asztalterítő' (étkezéskor).<br />
aeei, aeeide I. addsz' ide, addszi.<br />
acél ~- (-1) fn. I. 'slahl'. 2. acélból való'. 3. 'tűzgyújtó<br />
szerszám, mely a kovából szikrát csihol a laplóba'.<br />
4. 'késfenő szerszám acélból'.<br />
aeimlál acindáll (acindállok, -álsz stb.) tn. i. 'okoskodik,<br />
bölcsködik' (Szamoskóród). Ne acindái, csak asz -<br />
23<br />
csinád:,<br />
amil éar mondok:<br />
áes — (-ol) In. 'zimnierinann'. Vö. cimerináiiv.<br />
aesalapn ~ fn. 'Petasites hybridus L.'<br />
acsarkodik I. agyarkodik.<br />
ácMiiuózik ácshif/óíjzik (-ok, -öl stb.) tn. i. 'sóvárogva<br />
néz vinire'. Tán ere a kisz szalonnára ácsiíjgóuzöl: ? L. kácsingózik.<br />
aeskó 1. zacskó.<br />
ácsorgás ácsorgás (-1) fn. 'tétlenül álldogálás'.<br />
ácsorog ~ (-rgok, -roksz stb.) tn. i. 'tétlenül álldogál'.<br />
ad áá (adok, arc és adöl stb.) ts. i. 1. 'gebén, sehenken'.<br />
2. 'verkaufen'. Hogy' aggyá a szilvád, bácsi ? 3. 'megenged,<br />
teljesít' (kívánságot, óhajtást). Csak adná a jóu Is:te, hogy<br />
irrömél érjük:' 4» 'küld' (vmely pályára). Ha nenr tanüsz,<br />
inasnak adlak : 5. ügyel, ügyet vet'. Kicsit attam én az ojanok:ra.<br />
Nem' adok én az ii szavaira sem mii: 6. 'számít,<br />
szab'. Nem- adok neki két eszlen:döijt, emehel kóudülni : Má<br />
mekhal a: ö:reg, nem- adok neki kél he:lel. 7. 'verést, büntetést<br />
stb. ad'. Mául' ád magának a felese:ge, ha haza me:gyen !<br />
Adok én neíkel, csak ojanokod beszéi: te! Adnék én ne: ki,<br />
ha az ém pujá oóuma. Maid' adok én ne:ket lekérgést: !<br />
8. 'húz, ölt' (ruhát). Az úi' ruhát ciőüször a macskára kell<br />
ad:ni. Sz. Férhez ád (= nőül enged). Még az' izs gondot ád<br />
az ember:nek, hoty hova legye a kis hummicská:jál (= gondot<br />
okoz). Naty szamárnak acc en:ni (tr. = nagy szamár vagy).<br />
Atkni kell a ke::inn [az ijen emberek:nek] v. ad-ni kell a<br />
s:á:jánn (= rá kell hagyni az állítását, nem kell vele ellenkezni).<br />
Bü'SÜltam ém, mig nem at:tak, mos má «' busujjon :,<br />
aki adott: (t. i. kölcsönt. E mondást adják félig tréfásan<br />
az adós szájába.) Km. Ha- adnak, vedd- é, ha' ütnek sza'laggy é<br />
(= ha vmivel kínálják az embert, el kell azt fogadni). Cigány
2 i<br />
alta, viaszavette, pokolba megyén a lelke (megbánt és visszavett<br />
ajándékról mondják). L. által-, be-, elő-, fel-, hozzá-,<br />
meg-, ki-, össze-, ráad, visszaad.<br />
Ádám ~ (-ol) szn. 'az első ember neve'. Sz. Rokon<br />
Adámrull, Evárül, meg a csonka dijóu/árull v. a sáivta<br />
barackfárull (ir. = nem rokon).<br />
ádámImrok ~ fn. A következő mondókában : Mit'<br />
jáccolok, já'nyok ? Csi'cseréked, bugyborékol, ádámbuckot,<br />
nadbarackot, teygeri guggot.<br />
ádámesutka ~ fn. 'adams-apfel'. Xr. Ádám még nem ette<br />
meg egészen a tiltott almát, mikor Isten szavát hallva ijed- «<br />
tében az alma csutkája a torkán akadt.<br />
addit) f«w 1. 'so weit'. 2. 'so lange'.<br />
adiliij aililii| »x hsz. 1. 'rendre-rendre, lassan, addig<br />
s addig'. Ad-aszt a jóu Is:len addig-addig: (esőt). Addigaddik:,<br />
hogy még'is megmonta : 2. 'mindaddig'. Addigaddig<br />
rángatta:, mig északatt :<br />
:iilili;i mrildiji ~ hsz. mindaddig, addig s addig'. Addigmeddig<br />
járt osz:tá, hogy mek-kapta :<br />
addszi acci ts. i. 'addsza, add ide'. Acci csak a bádo-got,<br />
had' igyak. Acci eggy Cd:mát. L. hacci, hocci.<br />
addsz' ide accide ts. i. 'addsza ide, add ide'. Accidr<br />
csak aszt a dugóut. L. haccide, hoccide.<br />
adj-véjjyez agyvégyez (-ek, -él stb.) tn. i. 'sors útján<br />
dönt a felől, hogy melyik fél kezdje a lapdajátékot.' Xr. Eljárása<br />
a következő : Előáll a két párt vezére s egyikük<br />
megfogja a lapdaverő botot legalul s mondja : „\ggy /"<br />
Erre a másik párt vezére közvetlenül a másik fiú keze fölött<br />
fogja meg a botot s azt mondja : „Végy /" Ez így folyik addig,<br />
míg a bot felső végéhez érnek. Az kezd, akié az utolsó, de<br />
olyan erős fogás, hogy a botot az ellenfél nem tudja kilendíteni<br />
a kezéből.<br />
adj-véijyezés agyvégyezés (-1) fn. 'sors útján való döntés<br />
a felől, hogy melyik fél kezdje a lapdajátékot". E. adjvégyez.<br />
adó adón (-1) fn. 'steuer'. K. Nagy adini az emberenn<br />
ez a pi:pa ! Be' nagy adón is rüitam ez az asszony ! (= teher).<br />
L. egyházi adó, községi adó, útadó.<br />
ado
adóssá;] adóusság<br />
kölcsön'.<br />
(-ol) fn. 'tartozás, meg nem fizetett<br />
adressz atrec (-el, -ce) fn. 'cím' (levelén),<br />
adta 1. ebadta.<br />
afféle ~, aféle (-él) névm. 'dergleichen'. Járja a vásárokat,<br />
mint ajéle kupec. Sz. [ A mck szítta vén tolvajnak, vén kutyának/<br />
mi s több aféle (= satöbbi).<br />
ájj ~~ (-al, -a) fn. 1. 'zweig'. 2. 'zacken'. Villa ága.<br />
3. keresztfák a motóla két végén, melyekre motóláláskor a<br />
fonalat akasztják'. Motóuüa ága. 4. 'valamely fonatnak egyegy<br />
sodrata'. A hajat három ágba, az ostort két- vagy négy ágba<br />
jonnyuk. 5. 'szár, váz'. A rétoja kél ága vagy ina. Sz. [Ennek<br />
azét)- kalapomnak is/ kiverte mán az ág a sze.mit (= tönkre<br />
ment, elnyűtt). (Nem' tutlá vcleg/ zöudágra vérgőiid.ni (— boldogulni).<br />
E'SZem ágába v. kis- eszem ágába se vóut (= meg se<br />
álmodtam, eszembe se jutott) Km. Szegént az áy is húzza,<br />
az eb' is megugattya<br />
csengőág.<br />
( = nehéz a szegény ember sorsa). L.<br />
á
26<br />
1. ágy ~ (-at, -a) fn. 1. 'bett'. 2. 'téglaalakú virág v.<br />
veteménygrupp'. 3. 'annyi (vetemény), amennyi egy ágyban<br />
(gruppban) van'. Két- ály hagymám termelt a: i:dénn. K.<br />
Magoss ágybúi származott (= előkelő családból). Sz. Agynak<br />
esik (= fekvő beteggé lesz). Agyat vét (=1. ágyat bont ;<br />
2. ágyat fölvet). Könnyebbeggyem meg az ágya szalmája (átk.<br />
= haljon meg). Nagy ágybúi származott :, lu-le jekűlteg<br />
ben:ne, ha egy leesett a je-ne se töröijdöt ve:le (ir. : alacsony<br />
származású). Böircsöiibe nagy, ágyba kicsi (= éretlen,<br />
gyermekeszü felnőtt ember). Km. Megesik a szerencsétlé.ség<br />
az crgyonn is : (könnyen megesik). Megnőni a kis : iá,<br />
ha az ágy alá teszik is : (felelik, ha vki azon csodálkozik,<br />
hogy mekkorát nőtt a leány). L. gyermekágy.<br />
2. ágy ~ (ágyok, ágyöl, ályta stb.) ts. i. I. 'cséplés,<br />
nyomtatás végett a szérűn kitereget'. 2. 'tincsekre tépve<br />
fonásra alkalmas rendbe szed' (szöszt). L. felágy.<br />
ngyabugyál agyabugyáll (-ok, -bugyálsz v. -bugyász stb.)<br />
ts. i. 'ver, páhol, dönget'. L. megagyabugyál.<br />
agyag ~ (-ol, -ja) fn. 'ragadós fekete föld, mely megszáradva<br />
igen kemény'.<br />
agyagos ~ (~t) mn. 'agyagot tartalmazó'. Agyagos<br />
jöüd. Sz. E'csém, a-gyagos ! tijéd a gé:jos (tr. -s megszólítás).<br />
agyai agyai (-alok, -ölsz v. -asz stb.) ts. i. 'agyba-főbe ver'.<br />
L. magagyai.<br />
agyarkodás acsarkodás (-1, -a) fn. 'dühös szitkozódás,<br />
ripakodás'.<br />
agyarkodik acsarkodik (-ok, -öl stb.) tn. i. 'ripakodik,<br />
förmed". K. (tr.) 'rókázik'. L. ráagyarkodik.<br />
ájiyas 1. gyermekágyas.<br />
ágyás ~ (-1, -sa) fn. 1. 'szérűn nyomtatás vegeit kiteregetett<br />
kévesor'. 2. fonásra alkalmas rendbe tépdesett szöszcsomó'.<br />
Kggy ágyás szösz. Sz. Ojan ez a:: agy, mint az ágyás<br />
(= összerugdalt, rendetlen). L'ly lapátnak röi:la, mini az<br />
ágyásonn : (pl. szétdobált holmin, ruhán lábbal járnak).<br />
agyba-főbe agyba-jiibe hsz. 'kíméletlenül' (pl. üt, ver).<br />
ágybaszarás ~- fn. 'scheissen ins bett'. Sz. L'gy megyém :,<br />
mint az ágybaszarás : (tr. = gyorsan, mint a karikacsapás).<br />
ágybéli ~ fn. 'ágynemű'.<br />
ágydeszka ágydeszka fn. 'az ágy fenékdeszkája',<br />
ágyék ágyék (-ol, -a) fn. 'lende'.<br />
ágyl'ő áiyjü (-1) fn. 1. 'az ágy vége, ahol az ember feje<br />
pihen'. 2. 'az ágy végében a párna alatti rejtekhely, hol<br />
egyetmást tartani is szoktak". Betettem az ál:mát az átyjübe :<br />
ágykarja átykarja fn. 'az ágynak a két végén levő támlája'.<br />
ágylába ~ fn. 'bettfuss'.<br />
Agyókátyó Agyóukályóu hn. (Sárköz).
fcgyszalmája éüyszalmája fn. az agyat kibélelő szalma'.<br />
Sz. Kbnnyébbeggyem meg az ágya szaunája ! (Káromk. = haljon<br />
meg).<br />
ágytakaró álytakaróu fn. 'bettdecke'.<br />
ágyterítő átylerilőii fn. 'ágytakaró'.<br />
ágyú ~, (ígyu (-1) fn. 'kanone'.<br />
ágyúgolyó ágyugojóu fn. 'kanonenkugel'.<br />
ájiyúszó ágyuszóu fn. 'az ágyú hangja, ágyúdörgés'.<br />
agyusztál agyuszláll (-ok, -sz) ts. i. ver, páhol (tr.) (ném.,<br />
kat. adjustieren). A kowdás ugyan agyuszlájja a fiiját.<br />
L. ki-, megagyusztál.<br />
ai|yvéj|\ez. -ó* I. udj-végycz, -es.<br />
ah a, á 'kedvetlenség, bosszankodás indulatszava'.<br />
Á', nem' jön az e:löij délik se: A', dehogy mon:la .'<br />
ahol ahun hsz. 1. 'ubi, \vo'. Hír jársz ill, aluin a ma'dár<br />
se jár? 2. 'olt'. .17/// van a tilova;tok, nr '. Sz. A'hQ vagyok<br />
vele, né! (bosszankodó v. meglepődő felkiáltás.) Alul<br />
nagyok oe:le, ne ! Most' ereszlem ki az (ájl.bül, mán a keik<br />
alatt ál: meg ez a: istentelem ma:lae .' L. ehol.<br />
ahová ahova vonatk. hsz. 'wohin'.<br />
ahun 1. ahol.<br />
ajak aj jak (aj jakot, ajjaka) fn. 1. 'lippe'. 2. 'ivóedény<br />
széle'. Csésze, jindzsa, csupor ajjaka.<br />
ajándék ajándék (-ot, -a) fn. 'geschenk'. Km. Ajándék<br />
marhának nem- kell a fogát néz:ni ( az ajándékot nem illik<br />
bírálgatni).<br />
ajándékoz ajándékoz (-ok, -öl) ts. i. 'ajándékul ad'.<br />
L. el-, megajándékoz.<br />
ajándékozhat ujándékozgat ts. i. 'gyakran ajándékoz',<br />
ajánl 1. el-, megajánl,<br />
ajé 1. ajjé.<br />
ájer ájér (-1, -jc) 'levegő'. A házagba rossz ájér van :<br />
Hi'deg az ájer oda:ki.<br />
ajjak 1. ajak.<br />
ajjé ajé isz. 'persze ! hogyne ! ajaj !' Na', foj' a<br />
nunj'ka ? — Af'ff' ! Ugy dóugoznak ezek, mint a drwhé !<br />
Hát' oszt elég i'oiii a kf'nyér? Aj'jé- ! Még ma rali is :<br />
ajtó ajtón (-óul, -uja v. -ónja) fn. 'tür'. Részei : 1. ajtóufél,<br />
2. küszöb, 3. szemöijtlökfa, \-—5. hevedér, 6—7. sarokvas, It—9.<br />
sarok, 10 11. áftóupipa, 12. zár. — Sz. Ajtóul nyit rá (= benéz<br />
hozzá, meglátogat). //' járt, osz még ailóul se nyitót: rám.<br />
Ser)'ki se nyit ra öi:loul. Nem jártam én az ajtajára kenyeret<br />
kérni (= nem szorultam a segítségére). — Na\ e betelte<br />
nekem az ái'.lóut ! (= befütyölt nekem, nagy kárt, bajt, galibái<br />
szerzett). — Az abiakotj ké'rik, az ailóun ne viszik (mondják<br />
ír. a kelletlen eladólányról). --- . Egymásnak aggyák az<br />
ái:lóut (=sürün járnak pl. a vendégek). //»'/;/' vártunk !<br />
27
2 S<br />
Ha'tony nyomtuk az ai:tóut (tr. = nem szívesen vártunk).<br />
Aki lu'vtül inaral, le<br />
gye be maga ntánn az<br />
dutóiit (így gondolkozik<br />
a pazarló, adósságcsináló<br />
apa). —^<br />
Km. Erdöüre aitotil,'<br />
libára jár-mot (l. i.<br />
nem kell tenni. Fö- )<br />
lösleges, szükségtelen<br />
dologról). Xr. Mikor<br />
a fonalat megvetik<br />
( = a szövőszékre előkészítik),<br />
az ajtó sarkára<br />
szokták akasztani<br />
s az. ajtót jól kinyitják,<br />
hogy szövéskor<br />
nagy nyílása FF<br />
legyen a fonálnak. L.<br />
házajtó, házhíjaajtó,<br />
blóderajtó, kamara-
f<br />
melynek horgába felül a kilincs akad s melybe záráskor s<br />
zár nyelve tolódik ; 3. a zár nyelve, melyet záráskor a kulcs<br />
segítségével az ütközőbe tolunk ; 4. rigli : a zár alsó részében<br />
elhelyezett, kézzel tolható zár ; 5. förditóu, melynek segítségével<br />
kívülről nyitjuk a betett ajtót,<br />
akácafa 1. akácfa.<br />
akácfa akácfa, akácafa (Botpalád) fn. 'akazienbaum'.<br />
Nr. A legnépszerűbb díszfa. Ez szegélyezi a falu utcájának két<br />
sorát, a mezei utakat.<br />
akáefalevél ákácfalevel fn. 'akazienblatt'. Nr. Szerelmi<br />
jóslat akácfalevéllel : A leveleket sorban letépdesik a következő<br />
mondóka kíséretében : „Szerel — szivbül — szimbüll —<br />
igazán — cseppet se." Amelyik szó az utolsó levélre esik,<br />
az az igaz. llyszerüen jósolnak a következő mondókával is :<br />
„Élek — halok — ha meg — halok — feltá — madok."<br />
akácfás ákácfás (-t, -sa) fn. 'akácos hely, akácerdő'.<br />
akácfavirág ákáefavirág fn. 'akazienblüte'.<br />
ákáeiós ákációus nm. akadékoskodó, kötekedő'.<br />
akácméz akácméz fn. 'akácvirágról gyűjtött méz'.<br />
akácos akácos (-1, -sa) fn. 'akácos hely, akácerdő ; akácfasor'.<br />
akad ~ (-ok, -öl) tn. i. 1. 'akaszkodik'. A kenygyélbe<br />
akatt a lá.ba. Tör kálin akati a szál: ka. Va'lami szeg- akait<br />
a nadrágom.ba, a- hasította : él. 2. 'lel, talál, bukkan'. Nemtullam<br />
párjára akadni a Lombár ökor.nek. — 3. 'kerül, találkozik'.<br />
Jón- vóu, ha párja akadna a váséironn a kis tinóu:nak.<br />
Ezenn azóiidalonn iykább akad e kisz szé:na. — Sz. Minden<br />
az öránn akad: (= minden csekélységért megneheztel).<br />
Km. Akad cp körpá:ra (= fizetésért mindenre akad vállalkozó).<br />
L. bele-, el-, fel-, fenn-, ki-, meg-, össze-, ráakad.<br />
akadékoskodik akadékoskodik (-ok, -öl) tn. i. 'gáncsoskodik'.<br />
akadozik ~ (-ok, -öl, -zon, -na) tn. i. 'el-elakad (kül.<br />
beszéd közben)'.<br />
akar akar (-arok, -sz) ts. i. 1. 'wollen'. 2. 'készül, mármár<br />
megtesz vmit'. E'SÖti akár len.ni. Este akár lenni.<br />
Bele akart jül:ni a viz-bc. L. akár.<br />
akár akár hsz. 1. 'bár, legalább'. Mirtalhalnék akár<br />
szá-zat is : —• 2. 'meinetwegen'. Akar a zsá-kokra is jéleheted a<br />
motyóu:dat. — 3. 'akárcsak, mint, mintha'. Oja sima :<br />
ez, akar a bár-sony. A kar a kirtyánag beszélnék : — II. akár. . .<br />
akár. . . ksz. 'ob. .., ob. . .'. Mindeggy en.nek a-kar pofonn,<br />
a-kar nyakonn :<br />
akarás ~ (-1) fn. wollen'. Km. Nem- akarásnak szarás<br />
a vé:ge (= az oktalanul makacskodó pórul szokott járni).<br />
akarat ~ (-ol, -lya) fn. 'wille'. Sz. Mos mind- eggy akarata<br />
vagyunk : (mondják tr. étkezés közben). Km. Az akarat<br />
2!*
30.<br />
még nem' eggy a cselekedet:tél (= nem elég csak akarni<br />
valamit).<br />
akaratos ~ (-1) mn. 'önfejű, nyakas'.<br />
akárcsak akárcsak hsz. 'épen mintha, mintha csak'.<br />
Akárcsak az w hangját hallanám :<br />
akárhány akárhány nm. 1. 'bármily sok'. A'kárhám<br />
pláibászt veszek, mind' éveszli : 2. 'sok'. Yóud' biz a: koszt<br />
hibás fs : a'kárhá :<br />
akárhányszor akárháször hsz. 1. bármily sokszor".<br />
2. 'sokszor, gyakran', liizom mek kell asz forgalmi a'kárháször<br />
: Még a korcs-mába izs bebenéz : ü a'kárháször :<br />
akárhogy akárhogy hsz. 'bármi módon".<br />
akárhol akárhun hsz. "bárhol".<br />
akárhonnan akárhunnrn hsz. "bárhonnan".<br />
akárhová akárhova hsz. 'bárhová'.<br />
akárki akárki nm. 'bárki, mindenki'. Sz. Nem akárki<br />
(= nem közönséges ember). Nem' akárki: a, hanem a legmóudosabb<br />
ember a falu.ba.<br />
akármelyik akármék nm. 1. 'bármelyik'. 2. 'bárki'.<br />
Meginonyggya az : aszt a'kárméknek :<br />
akármennyi akármennyi nm. 'bármennyi".<br />
akármerre akármire hsz. 'bármerre'.<br />
akármerriiniien<br />
mely felől'.<br />
akármériinnen hsz. 'akármerről, akár<br />
akármi akármi nm. 'bármi'. Sz. Akármi legyek, ha nem<br />
i.gaz (eskü).<br />
akármikor akármikör hsz. 'bármikor'.<br />
akármilyen akármijen nm. 'bármilyen'.<br />
akaródzik akaróudzik (-ott) In. i. 'leiszik, jól esik'. (Légink,<br />
tagadó mondatokban.) Sehoty se akaróudzot jé jele kél:ni.<br />
akaszt ~ (-ok, -öl) ts. i. 1. 'függeszt'. Nesze ez a: ujjas,<br />
akazd a fogasra. 2. 'szúr, vág". Hogy a lábomba akasztotta<br />
a kormit ez az istentelem macska ! 3. 'akasztófára húz'.<br />
A'kasztani kéne az ojan em.bért. L. bele-, el-, fel-, ki-, le-,<br />
meg-, össze-, ráakaszt.<br />
akasztani-valő akasztóni-oalÓU fn. 'kötni-való, semmirekellő'.<br />
A T<br />
fW mért haza jön.ni az akasztani-va:lóu.<br />
akasztó akasztóit (-1, -ja) fn. 'akasztózsinór a kabát<br />
gallérján'. Leszakatt az ujjasomnak az akaszlóu:ja.<br />
akasztófa akaszlémja fn. 'bitófa'. K. Megéli, te kis<br />
akasztóii:fa, nem- jötté haza, hoty kividd az é.lelt ! (= kötnivaló,<br />
semmirekellő). II. Akasztófa hn. (Vámosoroszi). Sz. Az<br />
a'kasztóufá száragy : meg .' (átok.) (iyere csak, te a'kasztóufá<br />
száradni valóu, gyere! (= te kötnivaló 1)<br />
akasztófáravaló akasztóufáravalóu fn. 'kötnivaló, gézengúz,<br />
semmirekellő'. Hi'jába híitum eszt a másik akaszlóufára<br />
valóul is :
aki — vonatk. mn. der, die, das, welcher, -e,_-es'.<br />
a) személyre : Bizom mekhibádzik: aszt, aki ot megürgölför:gott<br />
(t. i. a harctéren). I») dologra : Héi', ha az Isten adna<br />
egy jóu erszént, de O'jat, aki so'hase fogyna ki. Abbull, akit<br />
Pisla kíidöl, nétyszász pengői) van : Nem- malom : a, ké'rem,<br />
aki nem őiir meg minident. Az a vágod dohány, ak' a télé<br />
vóut, nr vóul ojg: jé>u. Akit lm vaj aratluy gabonát, a sok'ká job<br />
vóul: Aki etöijllök vóul fa, asz mind' levákták : Aki ugy<br />
vágja le a füvei, a nem' dicsérni ixdóu kasza :<br />
akkor akkor hsz. I. alsdann, dann, damals'. 2. (feltételes<br />
mellékm. mellett) 'so'. Ila kéröijdzik, akkö ne köüccsétek :<br />
fé. 3. (jelzős haszn.) 'azon, azon a'. Még ak'kor éccaka hwza<br />
is jött' Akkor nap, akkor hétenn, akkor reggél, akkor lélenn,<br />
akkor Iáiba v. taft (= azon idő tájon).<br />
akkora n., helyette : olyan nagy.<br />
akkorára ~ hsz. arra az időre'.<br />
akkori ~ (-1) mn. 'damalig'.<br />
akkorihan akkoriba hsz. 'azon időtájban'.<br />
akkurátus akkurátus (-t, -onn) mn. 'pontos, rendszerető,<br />
rendes'. Az irrek Italházi ak'kurátos ember vóut : Be fene<br />
akkurátuson csinájjátok .'<br />
Akláe ~ (-ol, -onn) lm. (Garbolc).<br />
akna ~, akona (-át, -ák, -ája) fn. 'dugó (a kád, vályú<br />
fenekén, a hordó oldalán)',<br />
aknáz 1. elaknáz.<br />
akol akol (aklot, akla) fn. 'juhistálló, juhok telelő óla'.<br />
II. Akol lm. (Riese).<br />
akól 1. megakól.<br />
ákombákom ~ (-ot, -ja) fn. 'kusza, olvashatatlan irás'.<br />
Á'kombákom ez' az irás, Ojam mint a tyukkaparás (tr. mondóka).<br />
akona 1. akna.<br />
alá ~ (-m, -d, alá, -nk, -tok, -jok) n. u. 1. 'unter'. Rakjatok<br />
a.lá jóu- tüzel:, me meg'edzöüdik az a pa:szüi. 2. 'közelébe,<br />
melléje'. Setét este lel, mire a németi sürü alá ér:tünk.<br />
'A. 'mögé, végébe'. Csak i'de megyek : a kért' alá : Sz. Ne<br />
gyere ide láb a:lá (= az utunkba). Kéz alá (= a kéz járásába).<br />
Ne tedd aszt a lámpát a kezem a:lá.<br />
alább ~ hsz. 'olcsóbban'. Öt' peygöünél nem' adom a:lább.<br />
Vö. lejjebb.<br />
alábbvaló alábvalóu (-1) mn. 'értéktelenebb'. Az énökröm<br />
se vóul alábvalóu a löbbi.nél.<br />
alacsony ~ (-nt, -onn) mn. 'niedrig'. Kis alacsony ember.<br />
A'lacsö vóut az asztál. A'lacsonyö járnak a fellegek.<br />
alak ~ mn. 'szép'. Mijén eggg alak kis jány : az !<br />
(ritka).<br />
alamizsna ~ (-át, -ája) fn. 'almosén'. Kin. Szemesé<br />
31
:Í2<br />
a vi:lág, va-ké az alamizs.na (= csak az életrevaló boldogul<br />
az életben).<br />
alamuszi ~, alamuszti (-t) mn. 'alattomos, jámbornak<br />
látszó ravasz'. Km. Alamuszti macska nagyot ugrik:<br />
(= ne higyj a sunyi embernek).<br />
alantas ~ (-t, -sa) fn. 'untergeordnet'.<br />
alap 1. fundamentum.<br />
álarc állárc fn. 'maszk'.<br />
alánná ~ (-át) fn. riadó' (katonai műszó).<br />
alásan alásonn hsz. 'alázattal, alázatosan' (csak kér<br />
és köszön mellett). A-lásö fikérem a tekéhtetes u:rat, tes-sék<br />
nekem adni egy véka mádét. Köszönöm alá:sonn. L. alázatos.<br />
alatt rx (-am, -ad, -a) n. n. I. (helyhat.) unter'. //• vóul<br />
a : péz a kasz'literüáü alatt : 2. 'közelében, mellett'. Halloltálog<br />
Berek alal mi történi ? (Nd.) A falu alatt értem u:tóull.<br />
3. 'mögött, végében'. A kérk alal jártam. 4. (idöh.) 'innerhalb,<br />
wáhrend'. Eggy esz'tendöü alal sok- mindem megeshetik :<br />
5. 'olcsóbban'. Nem- adnám tizenöt peygöünek alat:ta. Sz. Láb<br />
alatt, kéz alatt (= a láb, a kéz útjában). Tegyük jére innét<br />
eszi a dé:zsát, mer it láb- alat van : Ne- járj a kezem alatt .'<br />
alattomban alattomba hsz. 'titokban, észrevétlenül'.<br />
alávaló alávalón (-() mn. 'hitvány, aljas'. Vö. alábbvaló.<br />
aláz (-ok, -öl) 1. megaláz.<br />
alázatos ~ (-1, -onn) mn. 'demütig'.<br />
Albert Albert (-el) férfi szn.<br />
áld ~ (-ok, -assz, -állam) ts. i. 'segnen'. Sz. Basszam,<br />
aki áldott ere a vvlágra ! (= aki teremtett.) L. feláld, megáld.<br />
áldás ~ (-1, -a) fn. 'segen'. Sz. Tuggya az áldás, mék :<br />
vóut (= tudja a manó). Mi" az áldás ez itt a nyakadonn?<br />
(= mi a manó '?) Hat- hozzak valami az Isten áldása dénj-got<br />
is :, ne- üjjek itt ojg hegyes:sen (= valami a manó dolgot is).<br />
Isten áldása ( = kenyér, élelmiszer). Az Isten áldásai nemszabad<br />
etapot: ni.<br />
áldomás ~ (-t,-sa) fn. 1. 'koccintáskor mondott pár szónyi<br />
köszöntő áldás'. 2. 'ivás a vásár megkötésének örömére'.<br />
áldott ~ mn. in. 1. 'gesegnet'. Km. Áldott a sok: kéz,<br />
ákkozott a sok: szái. 2. 'áldásthozó, jóságos'. Be: áldot kezed<br />
van ! Áldot jóij ember. 3. 'teljes, álló'. .4- e-géssz áldot ta'vaszg<br />
hallott az áyyu:szóu. It- kopárog az a szegén disz:nóu az e-géssz<br />
ákdot nyá'ron keresztüli:<br />
áldozik ~ (-ok, -öl) tn. i. 'katholikus szertartás szerint<br />
urvacsorát vesz'.<br />
áldozócsütörtök áldozóucsötörlök fn. 'Krisztus mennybemenetelének<br />
ünnepe'.<br />
alekszáta ~ (-ál) fn. 'engedmény'. Alekszálál kér<br />
(Vetés).
alhatik áhalik (-ok, -öl) tn. i. 1. 'er kann schlafen'. 2.<br />
alhatnám áhalnám (-ál, -ék) hiányos tn. i. 'álmos vagyok'.<br />
Sz. Áhatná vagyok, vóutam, áhatnál vagy, vóulál, ahalngyjk<br />
vagyuyk, VÓuttmk, állatnátok vatytok, vóutatok (= álmos<br />
vagyok, voltam ; á. vagy, voltál stb.) Ojan áhatná vagyok 1<br />
alig ~ (Ég", Mikola), elig (Szárazberek, Kispeleske,<br />
Pálfalva, Csaholc, Óvári, Atya) hsz. 1. 'nehezen, kaum'.<br />
Alig vévrom, hogy leüj-.jek. 2. 'mindjárt, ahogy..., alig,<br />
hogy...' Alik teszem ki a láibom, mg megénl leszáll ez az<br />
istentelex) kot.ióii.<br />
alig-alig ~, elig-elig fApa) hsz. 'kaum'. Mg- mán e-ligelig<br />
jut eszem:be, belőijlle csak'.<br />
alispán ~ (-1, -nya) fn. 'vizegespan'.<br />
alj a// (-al, -a) fn. 1. 'vmely tárgy alsó része'. Tűt szúrt<br />
a ruhája ajjá:ba. Üj'jünk le itt a domb ajjá:ba. 2. 'szekrényfélék<br />
feneke'. A sijon ajjába leltem : Az álmárijom ajjába<br />
van g naly: kés. 3. 'vmi alatt levő tér'. Teritve van álmával<br />
a ja aj:ja. \. 'vmely terület vége, mögötti része'. A kért ajjá<br />
láttam gnyáto.kot. 5. 'edény alá tett védőtányérka'. A csésze<br />
ajja. A virákcserep ajja. 6. (műveltebbeknél) 'szoknya,<br />
kosztümszoknya'. Fé'veszem a szfir-ke ujjamat. 7. 'alom, állatok<br />
fekvőszalmája'. Szóurjalok alá aj:jat jóu- vas'tagonn.<br />
8. 'állvány'. A iekeröü ajja (L. tekerő). 9. 'selejtes, szemetes<br />
része, sepreje, salakja vminek'. Ne-kem má csak az aj-ja jutott<br />
a kolompér:nak. Buza ajja (= szemetes b.). Kávé ajja (= salakja).<br />
Ajjabuza{ = alsóbbrendű búza). L. Cserealja,Kertalja.<br />
aljas ajjas (-1) mn. 'alsóbb néposztályhoz tartozó'.<br />
aljasodik ajjasodik (-ok, -öl) 1. elaljasodik.<br />
aljaz ajjaz (-ok, -öl) tn. i. 'almoz, fekvő szalmát hint<br />
(jószág alá)'. Nem- lesz szál-ma ; nem- tom az idém mibüll<br />
ajja:zunk.<br />
aljdohány áidohány fn. 'másodrendű dohány',<br />
aljfa áija fn. 'a járom alsó fája a nyakfával szemben*.<br />
L. járom.<br />
aljföld áijöiid fn. 'lapályos fekvésű szántóföld'.<br />
alkalmasint alkalmasint hsz. 'valószínűleg, körülbelül'.<br />
alkalmatos alkalmatos mn. 'ügyes használható, alkalmas'.<br />
Fájinlos, alkalmatos kis ember ez a Gyuri.<br />
alkalmatosság alkalmatosság (-ot, -a) fn. 'alkalmas hely,<br />
épület'. Van- lá valami álkálmatos:ság, ahova az ember betegye<br />
hum.mit.<br />
alkalom alkalom (-Imat, -Ima) fn. 'alkalmas hely, lakás,<br />
épület'. Mi-jé jói} kis alkalom ez a kis konyha főirzésre,<br />
sértésre, min-dere !<br />
alkó ölkóu mn. Sz. Nem álkóu (nem járja, az már mégis<br />
sok). Ojá rossz ez a kö:jök, hogy nem- álkóu. E- má nem álkóu-,<br />
hogy esik ez az e:sőij. (Tiszahát, Szamosszeg). Vö. alkú.<br />
Csüry Málint : Sznmosháti <strong>szótár</strong> I. 3<br />
33
kór.<br />
alkonyat alkonyat (-ot) fn. 'napnyugta'.<br />
alkonyodas álkonyodás (-t) fn. 'napnyugta'. Alkonyodás-<br />
alkonyodat alkonyodat (-ot) fn. 'alkonyat, napnyugta'.<br />
Haza is jöttek ugy alkonyodat fe:le.<br />
alkonyodik alkonyodik (-ott) szt. i. 'es dámmert'.<br />
alkotmány alkotmány (-nt, -nya) fn. 'csinálmány, alkotás,<br />
épület'. Ha egy jóir szél mekfujja, ledül az e-géssz álkotmány<br />
:<br />
alku álku (-t, -ja) fn. 'egyezkedés adásvevéskor'. A kisóul<br />
nr vóud benne az alku:ba. Vö. alkó.<br />
alkudozás alkudozás (-t) fn. 'egyezkedés, hosszan folyó<br />
alku'.<br />
alkudozik alkudozik (-ok, -öl) tn. i. 'huzamosan alkuszik,<br />
egyezkedik'.<br />
alkuszik alkuszik (-ok, -öl, -utlam) tn. i. 'egyezkedik,<br />
olcsóbban kér' (adás-vevéskor). Osztán álkugy ve:le, negavalléroskoggy<br />
: L. lealkuszik, megalkuszik.<br />
1. áll ~ (-at, -a) fn. 'kinn'. Sz. Fé-kopik az ál:la (= éhen<br />
marad).<br />
2. áll ~ (-ok, -assz, állótok, -ott, állana) tn. i. 1. 'stehen'.<br />
Áj-junk a ja- alá. 2. 'vmilyen állapotban van'. Mán ottállót:,<br />
hogy minygyá mekháí: A harmadik is ott ál:, hogy<br />
mek- jele döglik : 3. 'vmilyen vagyoni helyzetben van'. La-jos<br />
még ák vaty tízezer jorin:tig. 4. 'járul, csatlakozik'. Mikor a<br />
búcsúsok ere járlak, w is közzéjek állott: 5. 'pártol'. A muszkákhoz<br />
állót:, mer azok többé vóutak : — ts. i. 6. 'tűr, kibír'.<br />
Ojá föróu vóut :, hogy nem- állotta a ke-.zem. Tűzbe teszik, tűzném<br />
áj ja, Vizbe teszik, viz- nem ájja (gyermekvers). 7. 'magára<br />
nézve kötelezőnek ismeri, érvényesnek tartja'. Allod-é még<br />
a szava.dat? Aj-ja a joga.dást. — tn. i. 8. 'tart, folyik'. A<br />
szomszédba álk a dié:ta. A tüsóii végé reggelig állott a lakada.lom.<br />
9. 'szünetel, nem működik'. Ely hét- lullóuta álk a<br />
ma:lom. 10. 'érvényben van'. Ott az- áll, amit az as-szom<br />
mond: 11. 'belejön, belefájdul'. Valami nyilallás állott az<br />
óudalam.ba Uty pojö váglak:, hogy a kis- nyavaja be-léd áll:<br />
12. 'épen, romlatlanul marad, tart'. Eszt az álmát mek- kell<br />
en.ni, mer e nem- ál sokkádg. Nem- ál ráita a ru.ha ( = hamar<br />
nyüvik). 13. 'illik'. Rosszull ál neki az ijen ka:lap. Besehogyánn<br />
ál rajtad az a ruha ! 14. 'tartódik, van'. Az asz-táljijába<br />
áll a láda kóuccsa. Ott- állott a zsák vaty három: nap.<br />
Az az áj-tóu min-dég nyitva áll: 15. 'kosten'. Sok- pézibe áll<br />
annak az a ma.lom. 10. 'gyümölesözetlenül hever'. Vett- egy<br />
rakás cserepet, osz most ab'ba áll ecs cso-móu pé-ze. —• Sz.<br />
Beszédbe ál vele (= szóba ereszkedik). Még neki ál jej.jebb<br />
(= hibás létére ő játssza a sértettet, ő áll az erdő felől)<br />
E-mulik: a, ha idejét áj:ja (betegségről = ha természetes
lefolyása idejét kitölti). Kicsire v. nagyra áll a kasza (= kis<br />
v. nagy szöget alkot a nyelével. Mindkét esetben nehéz vele<br />
haladni). Nem- ál benne a: szóu (= mindent kifecseg). Ugy<br />
áll a: szád, mini a lyuk- segyi (= síróra görbült). Ugy ál,<br />
mini a cövek v. mini a csűrök ( = feszesen, katonásan). Csak<br />
ák, mint a csauvá (= tétlenül, szótlanul, bambán áll). Ugy<br />
állót ráita a pa.szüi, mint a röij- (= síirün). Ugy ál, mint a<br />
pecek (= feszesen, katonásan). Esöijré áll az időn (= eső<br />
fenyeget). Könnyeim álnállaa si:rás (= könnyen sír). Csörgóijra<br />
áll a bajucca (= lefelé csüng). L. bele-, el-, elő-, ki-,<br />
neki-, össze-, rááll; állott.<br />
állapot ~ (-ol, -tya) 1. borközi állapot.<br />
állapotos
36<br />
Aiik szerkesztem ha:za, mán a má'sik pérdzbr a-lóu füst!<br />
el'óudalazik valaha: vá.<br />
álló állóu mn. 'teljes, egész'. Két- ál-lóij hé-tig mindég<br />
répát kapatom : Ely terjes éiklóu hun-napig nem- bírták felemészle:ni.<br />
állóess 1. áloés.<br />
állo
álmos ~, ámos (-onn) mn. 'schláfrig'. Nr. Lesz- valami<br />
esés, mé nagyonn ámos vontam : ma.<br />
álmosodik 1. elálmosodik.<br />
álnok ~- mn. 'hinterlistig'. Csak költ.-ben. Verd meg<br />
az álnok hamissal (Nd.)<br />
1. aló 1. 2. alló.<br />
2. aló alóu (-t, -ja) fn. 'alulsó része vminek'. Az alóiija<br />
csupa dók, csak a jelűje szá:raz.<br />
álocs állóuess (-el,) fn. 'belső bajok ellen használt<br />
orvosszer'. (Tinctura Aloés).<br />
alól alóull (-am, -ad, -a) nu. 'von untén'. Büiki az ágy<br />
alóull! Sz. Láb alóull (= az útból). Vidd- el inné láb alóull<br />
eszt a szi:lát. Vigyétek a kezem alóull eszi a: kést (= a kezem<br />
járásából). L. alul.<br />
alom ~ (álmot, álma) fn. 'házi állatok hálóhelyére<br />
szórt szalma, polyva stb.'<br />
álom ~ (-lmot, -Ima) fn. 1. 'alvás, alvó állapot'. Az<br />
éccaka má jóu- csemdes álma vóut: Ka-cagolt álmáiba. 2. 'álmosság'.<br />
Kiment az álom a szemem-.büll. Ki-vérted az álmot<br />
a szemem.-bűll. Most- ki a szemedbüll az ábmot. 3. 'álomkép'.<br />
Mos-tanába mhrdétig o m<br />
já rossz álmaji vannak! Km. Á-lom<br />
esőijs idői) (=1. álmosság esőt jelez; 2. ne higyj az álommagyarázásban).<br />
Nr. „Öi- le mán ely ki:csit, ne- vidd el az<br />
álmwy.kat", mondják az olyan látogatónak, aki siettében le<br />
sem akar ülni. Álmot hágy a látogató a csecsemőnél, mikor<br />
egy hajaszálát, vagy kendőjéből, ruhájából egy szál cérnát<br />
a csecsemő ágyába tesz. Ha a csecsemő nem tud aludni,<br />
akkor valaki elvitte az álmát. A csecsemőlátogató a ruhájából<br />
egy letépett kis darabot vagy szálat a csecsemőnél hagy,<br />
hogy el ne vigye az álmát. Ha az ember halottal álmodik<br />
folyton visszatérő rémes álmot, az illető halott ruhájából<br />
szerezzen egy darabot, égesse el és füstjével füstölje meg<br />
magát: a rossz álom megszűnik.<br />
álom bácsi ~ fn., gyny.-i szó 'csipa'. Türüjjük ki az<br />
álom bá:csit.<br />
álompor álompór fn. 'altató por' (mesékben).<br />
álomszuszék álomszuszék<br />
alőrunuen 1. alulrunnen.<br />
fn. 'álmos természetű ember'.<br />
alpári alpári, álpáré (-1) mn. 'silány, közönséges, parasztos'.<br />
Ojan álpáré párna ely se vóut, mini az e-.nyém.<br />
alperes alperes fn. 'törvény előtt bepanaszolt, beperelt'.<br />
alsó álsó'i (-1, -ja) mn. 1. 'alul levő'. 2. 'a négy<br />
pásztort ábrázoló képes kártya, melyben a színjelzés (piros,<br />
zöld, tök, makk) alul van'.<br />
Alsőerdő Alsóiiérdői) hn. (Túrterebes.)<br />
alsó fiirészes álsóu jirészes fn. 'az a munkás, aki a szálvágó<br />
fürészt (1. ott) az állvány alatt lefelé húzza'.<br />
37
38<br />
alsókabál álsóukabát fn. 'alsószoknya'.<br />
alsó malomkő álsóu malomkü fn. 'az a malomkő, melyen<br />
a felső vagyis forgó malomkő forog'. Sz. Ugy mozog:, mint<br />
az alsóu malomkü: ( = lusta, lassú).<br />
Alsómező Asóumezőü hn. (Avasújv.)<br />
Alsónyires Ásóynyires hn. (Kőszegremete).<br />
Alsórét Asóurét hn. (Józsefháza, Szárazberek).<br />
Alsószéles Alsóuszéles hn. (Nagyhódos).<br />
Alsóvég Álsóuvég 'utcanév' (Szárazberek), hn. (Mikola).<br />
alszik ülszik (-om, v. -ok, -öl, aluszlok, alusznak ; aluliam,<br />
aludni, alva v. aludva) tn. i. 'dormio, schlafen'. Sz. Alussza az<br />
igazak ál:mát (= mélyen alszik, istenigazában alszik).<br />
Aluggyunk ely su:gárt (= egy jót, egy hosszút). Alszik<br />
e<br />
99y e<br />
l (*= alszik egyszer). A'luggyuijk rá eg:gyet (= gondol<br />
kozzunk még felőle, érleljük a dolgot holnapig). Ugy alut:,<br />
mint akit fü beütnek : (= mélyen aludt). Ugy alszik:, mint<br />
a té' (= jóízűen, mélyen alszik). Aivnyil alszik:, hogy azóu-.dala<br />
is kicsirázig bede (= sokat alszik). Ugy alszik :, mint a bun.da<br />
v. mint a dun.na (= mélyen alszik)* Km. Nem- aszik az<br />
or:dóg (= a gonoszság mindig keresztülhúzhatja az emberi<br />
számítást). Máid- ászunk, ha mekhaduyk (= munka, küzdelem<br />
az élet). Xr. Karácsony és pünköst első napján a gazda<br />
ne aludjék nappali álmot, mert el fog ázni a szénarendje.<br />
L. bele-, el-, megalszik.<br />
alt- áll- (-om, -od, -a) fn. (csak személyraggal) 'alvás'.<br />
Aktába kvesett a szájábull a pipa.<br />
által átál nu. 1. 'hindurch'. Esz-tendóijt átál se írt egy<br />
levédet. 2. i. k. 'durch-, über-'. (Ha az igétől külön áll, mindig<br />
: által s nem át.) II. Átal Átál, Atöl hn. (Kisar, Nagypalád,<br />
Ököritó.)<br />
általad álalád ts. i. 'trado, übergeben'.<br />
általázik átutazik tn. i. 1. 'átnedvesedik (ázás v. nedvességgel<br />
való érintkezés miatt)'. 2. 'vminek átnedvesítése<br />
után kifoly'. Ez a tirróu mán á-talázott a pappiros:sonn.<br />
Á(l)talberek Átálberek hn. (Homok).<br />
Á(l)tall>erektő Átálbereklü hn. (Egri).<br />
általbúvik álálbujik tn. i. 'transrepo, durchschlüpfen'.<br />
általesap álálcsap ts. i. 1. 'áthajt (pl. jószágot)', tn. i. -.<br />
'más útra tér át'.<br />
általdobol átáldoböl ts. i. 'a kas veregetésével egy másik<br />
kasba kerget' (méhet).<br />
általdöf átáldöj ts. i. 'átszúr'.<br />
általdug átáldug ts. i. 'durchstecken'.<br />
általellenben átalellembe hsz. 'átellenben, szemben'.<br />
általenged álaleyged ts. i. 'átbocsát'.<br />
általér álalér ts. i. 'umfassen etw.' .4 vviágot átaléri,<br />
Még-is ety lyuk á-tállépi. (Találósmese.)
általereszt átalereszt ts. i. 'átbocsát, átenged'.<br />
általesik átalesik tn. i. I. 'durchfallen'. 2. 'átmegy<br />
bajon, feladaton)'. Még nem- esett átal a sorozá-.sonn.<br />
álialiá/ik (ilfilfázik tn. i. 'durchfrieren'.<br />
általfér álCüfér tn. i. 'át tud menni'. Ne- férek átal ezenn<br />
a szűk abla:konn.<br />
állalíő álálfőijl tn. i. 'egészében megfő'. Ne- ved még :<br />
le, mé né- főül jóiil á:tál.<br />
állami átálhii ts. i. 'herüberrufen'. Hiid- átál nagyapáidat.<br />
általhoz álálhoz ts. i. 'a szomszédból idehoz'. Hozdátal<br />
a félvékást keresztapád: nóul.<br />
állalirat álalirat ts. i. 'a vevő nevére könyveltet' (jószágot,<br />
birtokot).<br />
áltáljában átajjába hsz. 'egészében, summásan'. Nemcsepektelem,<br />
mércsikéllem : én, hanem ekadom á-tajfába (mézet).<br />
általjár áláljár tn. i. 'perambulo, hinübergehen'. Annag<br />
bezzeg nem- járnak átal a rétdyinn.<br />
általjön éi átjön tn. i. 'a szomszédból idejön'. Monygyad<br />
nénéd:nek, hogy jöj-jön átal ely ki:csit.<br />
általkiált átálkijál ts. i. 'kiáltással áthí'.<br />
általkiild álálkiid ts. i. 'überschicken, herüberschicken'.<br />
általlép álallép ts. i. 'überschreiten'. Xr. Ha a gyermeket<br />
fekvő helyzetében általlépik, nem nő meg, ezért akit így<br />
átlépnek, azt rögtön vissza kell lépni.<br />
általié álallóu (-1, -ja) fn. 'szekérúton keresztülhúzódó<br />
barázda ; szántóföldön szekérjárás okából betömött barázda'.<br />
Yi-gyázzatok az álallóu:kö, fc- ne burufjon a sze:kér.<br />
Ojanokad döccent a szekér az átallóu:kö, hogy asz- hittem,<br />
minygyá jédíil:<br />
általlós átallóus mn. 'gödrös, barázdákkal átvágott,<br />
döcögős (út)'. Még összetörik a szekér ezenn a kutya átallóus<br />
u:tonn.<br />
általlök átallok ts. i. 'átdob, átvet'.<br />
általmenvén átálmegyen tn. i. 1. 'durch-, übergehen'.<br />
2. 'átesik' (bajon, viszontagságon). Sok- mindenenn átalmentcm<br />
ém : má.<br />
álialné/. átálnéz tn. i. 'átlátogat'. Néz-zél átál hoz.zám,<br />
mig ilhil le.-szél.<br />
általolvas átalölvas ts. i. 'végig olvas'.<br />
általtölt áláttöijt ts. i. 'egyik edényből a másikba tölt'.<br />
általugrik álalugrik ts. i. 1. 'hinüberspringen'. Sz. Átalugraná<br />
g még a szász tü hos:szát (jó erőben van), tn. i. 2. 'fürgén<br />
átmegy'. U'görgy átál csak keresztapád-nál.<br />
általveszen átálveszen ts. i. 'übernehmen'.<br />
általvető álálvetőü fn. 'kettős tarisznya, melynek madzagát<br />
a vállon átvetik, úgyhogy az egyik tarisznya elől, a másik<br />
hátul csüng'.<br />
39
•10<br />
által viszen. átdlviszen ts. i. 1. 'hinübertragen'. 2. 'fogaton<br />
átszállít'. Mennyijér viszen átál Mikolába?<br />
altat áltat (-ok, -öl) ts. i. 1. 'álomba ringat, eszközli,<br />
hogy aludjék'. 2. 'alvaszt' (pl. tejet). L. el-, megaltat.<br />
aludttej alutté fn. 'sauermilch'. Az aludttejet ütéstől<br />
véres szemre orvosságként kötik.<br />
aludt vér alul vér fn. 'megalvadt vér'.<br />
alukál alukáll (-kállok, -kálsz) tn. i., gyny. 'alszik'<br />
alul alóull hsz. 'untén'. A la-risznya leyalóul van :<br />
alulra alóura hsz. 'nach untén'. Á le-pedőüt leg-alóura<br />
teszem :<br />
aluli-Hímen alóurunnen hsz. 'alulról',<br />
alvás alvás (-1, -a) fn. 'schlafen'.<br />
alvóka álvóuka (-át, -ája) fn. Sz. Jóiy álvóukája van :<br />
(= jól tud aludni).<br />
ám ~ hsz. .bizony.' De- még ám u-gyg fényes palota<br />
vóul: Csakhogy nem- aggyák ám aszt ofat] kön:nyenn.<br />
Amáli 1. Amália.<br />
Amália ~ (-ál) női szn. Becéző alakjai : Amáli, Máli.<br />
amarra amára hsz. 'dahin'. Sz. Ere meg amára (= így<br />
meg amúgy, s több afféle). Mek-fenyegelel :, hogy : „De- az<br />
anyád istenit ere meg amára, it ne- járjatok a jóuszág:gál."<br />
amaz ~ mut. nm. 'jener, -e, -es' (csak főnévileg). Nemesz<br />
mulatom:, hanem g-maszl: ott a bokor melleit :<br />
ámbár nincs róla adatom. Nem hallottam.<br />
ám bit II- ~ (-1) ri., fn. 'tornác, folyosó'.<br />
ameddig ~ hsz. 1. 'so weit als'. 2. 'so lange als'.<br />
a mek 1. amelyik.<br />
amely n., helyette 1. aki és amelyik.<br />
amelyik amék (-el) von. nm. a) főnévileg: 'aki (vkik<br />
közül), amely (vmik közül)' Améket ok tanállom, é-löröm<br />
a lá-bát (= közületek akit...) Hád danold, améket tudod.<br />
b) melléknévileg : 'amely'. A-mék kasza igy vág, a nemdicsérni<br />
valóu : A-mék kutyád bot-tál hajlanak a nyul után,<br />
né- fogja az aszt: el.<br />
ámen ámmen 'imádságot befejező szó'. Sz. Az- ámmenedet<br />
! yü\ a- jóu ámmenit ! Aki ámmene van I (Káronik.)<br />
ámenéi ámmenél ts. i. Csak e káromkodásban : A'ki<br />
ámmenélt ére a világra ! (= aki teremtett !)<br />
amennyi amennyi (-1) von. nm. 'amily sok'.<br />
amennyire amennyire hsz. 1. 'amily messze'. 2. amily<br />
mértékben, ahogyan'. Szorizsd, amennyire csag birod!<br />
L. annyira.<br />
Amerika Amerika (-át) tn. 'a negyedik világrész neve',<br />
amerikás amerikás mn. 'Amerikát járt (ember)',<br />
amerre amére hsz. 1. 'wohin'. 2. 'ahol'. Amire é járok<br />
még a fák is sirnak (Nd.)
ami ~ (-t, -je) von. nm. 1. 'was'. Asz- csináld, amit<br />
mgn-tam. 2.'amennyi'. Ami kizs bwzája termett, ok rothatt:<br />
el egy rakásonn: Na-gyon keveset vóiitam othun, csak vá %<br />
-<br />
kácijóuba amit vóu:tam.<br />
amicsoda ~ (-át, -ája) von. nm. 'amilyen, amiféle'.<br />
Amicsoda be/szédekel a lárk, jóu- let vóun: a papnak.<br />
amily : csak egyessz. tárgyesete van meg. L. amilyen.<br />
amilyen amijen (amijet, amijenek) von. nm. 'qualis'.<br />
Amijen a mozsdóu, ojan a türülkö:zőü. (Km.) A-mije se-bessen<br />
csak tukiok, uty jussatok.<br />
amint amint hsz. 1. 'ahogy'. Amoda jön, amint lá.lom.<br />
2. 'miközben, midőn'. Amint ot lékkem csendességibe vá'rogatok,<br />
erce csag be-csapóudik az ab.lak. 3. 'csupán, csak'. Nemóürellem:<br />
én amint a lé'lenn, az-óiita so-ha.<br />
amit n., 1. bolondít.<br />
amoda ~ hsz. 1. 'illuc, dahin'. 2. 'amott'. A-moda jön,<br />
amint lá:tom.<br />
amodéhli ~ hsz. 'kissé tovább, amodább' (hová ? és hol'?<br />
kérdésre egyaránt).<br />
amott ~- hsz. 'illic, dort'.<br />
Amsós Amsóus (-1, -onn) lm. (Kispalád).<br />
amúgy amúgy hsz. 'amazon a módon'. Sz. Na-, asz<br />
monygya,<br />
tovább).<br />
meg-áj j, akasztóujára valóu, igy meg a-mugy (= s így<br />
analin 1. anilin.<br />
áneigváneig ~ isz. 'a zsidó (-német) beszédet utánzó szó'.<br />
Án-cig-ván-cik ! Seg-ged láccik (tr. mondóka).<br />
áncvájra áncváira hsz. 'egykettőre, gyorsan'. Ka-párjátok<br />
össze aszt a sár:jul áncvájra: Kapjug be az ebé:det eggy áncváira:,<br />
osz Iwlaggyuyg dóugunkra:<br />
andalog ~ (-Igok, -löksz) tn. i. 'bámészkodik, mereng'.<br />
Az öregúr csak amdalog:<br />
András ~(-t) férfi szn. Változatai :Andris, Endre, Bandi.<br />
Andris 1. András.<br />
Angelika Anygyélika (-át) női szn.<br />
Ángli Angii Sz. Spe-kulál:, mjnt az Ányli lova a pocsojá:ba<br />
(Adorján.) (= ugyancsak orgatja az eszét).<br />
angol angol (-1, -ólok) fn. 'englánder'. Az aygolok onnét<br />
jen-nőül is tudnak csatáz:ni.<br />
Angota Angola (-át, -ánn) hn. (Apa).<br />
ángy ánygy (-ot, -a) fn. 'sógornő'.<br />
angyal anygyál (-t,-ala) fn. 'angelus, engel'. Sz. Kis anygyalom<br />
(megszólítás nótákban = rózsám, galambom, kedvesem).eséskor).<br />
Kvszakatt az anygyalog dunná:ja (mondják hó<br />
angyalltögyörö<br />
krumplinudli'.<br />
anygyálbögyöröi) fn. 'krumplis metélt,<br />
41
angyalka anygyálka (-át) fn. 'kis angyal'.<br />
Angyélika 1. Angelika.<br />
ángyó ánygyóu (-1) fn. 'ángy, sógornő'.<br />
anilin analin (-t) fn. 'tojáshoz való kátrányfesték'.<br />
ánizs t*v (st) fn. 'anis'.<br />
ánizsos ~ (-onn) mn. 'ánizzsal fűszerezett'.<br />
Anna ~ (-át) női szn. Becéző al. : Annóuk (Kisbábony).<br />
Annók 1. Anna.<br />
annyi ~ (-1, -ja) mut. nm. 'tot, so viel' Amnyija se<br />
maratt:, amibüll rtemessék: Sz. Amnyi a szll:va, mint a dög-<br />
(= sok). An-nyi vam:, mint a kwtyába a bákha (= sok).<br />
Búza is termett annyi gmen:nyi ( = valamennyi, egy kevés).<br />
L. ezer-, háromszor-, kétszerannyi.<br />
annyian annyinn hsz. 'oly sokan'. Annyi vóutak: ot, mint<br />
a gyu.-ja a tokjá:ba.<br />
annyiban hagy annyiba hágy ts. i. 'abbanhagy, félbenhagy'.<br />
Mi-kor osz láttam, hoty töp kettőéinél, é- se hattam<br />
gnnyi:ba.<br />
annyiban marad annyiba marad tn. i. 'abbanmarad, félbenmarad'.<br />
To-vább is akarták itt az árkot huz:ni, de csak<br />
amnyiba maratt:<br />
annyiból annyibull hsz. 'a tekintetben'. Ém is hibás<br />
vagyok annyi.búl, hogy ak'kör bele nem szóullot:tam.<br />
annyifelé annyijele hsz. 'oly sok felé'.<br />
annyiféle ~ mut. nm. 'oly sokféle'.<br />
annyin 1. annyian.<br />
annyira ~ hsz. 1. 'oly messze'. Arvnyira lakik ii énlüklem,<br />
mini én - ülüldc. 2. 'oly nagyon'. Ne- nyiíccsátok az éneket<br />
annyi:ra.<br />
annyiszor annyiszor hsz. 'oly sokszor'.<br />
annyit ~ hsz. 'oly sok ízben". Ém má gn-nyit vesztette vele<br />
a lélke.met, hogy nem- ér an:nyit az e-gész ház-.<br />
ánslóg áslóug, ámslág (Szatmárhegy) (-ot) fn. 'boroshordó<br />
kénezésére való kénrudacska'.<br />
Antal Antal (-1) férfi szn. Becéző al.: Anti.<br />
Antalcseréje Antálcseréjc hn. (Kispalád).<br />
Antaltag Antállag hn. (Vámosoroszi).<br />
Anti 1. Antal.<br />
anya ~ (-át, annya) fn. 1. 'mutter'. 2. 'anyaméh.'<br />
K. Anyámé ! (= dédelgető szó kisdedekhez). Szeg-gyél,<br />
anyám, szeg-gyél (mondta egy leányka dédelgetőleg a kis<br />
húgának. Sz. An-nya jánya: ! (= anyjára ütött ez a leány).<br />
Maga szopta az an:nyát (= jól megtermett, hatalmas).<br />
Kiéillaná q mán az annya kin:nyát (= asszonynak való már<br />
az a leány). Az a-nyámba se vóut job dongom, mint nál:la<br />
(= jó dolgom volt nála). Eggy anya, száz- apa (törvénytelen<br />
gyermekről). Te- vagy az, akivel anyád a többit ijezgekte ?
(= te ocsmány ! te rút!) A'pád, anyád idejöjjön ! (=» a<br />
kapott apró pénzt megköpködve e szavakkal szokták eltenni).<br />
Az annya Islene körül jár (= az anyja Istenét szidja).<br />
Km. .Vér- meg az an.nyát, vidd- el a já:nyát (= leendő feleségedben<br />
az anyja természetét fogod tapasztalni). L. szépanya.<br />
anyaföld anyajöüd fn. muttererde. Km. Az a-nyajöüdnek<br />
a gaz- az édezs gyérme.ke, a ve-lemen csak mostoha:<br />
(= a gazzal senki se törődik, mégis virul, a veteményt<br />
meg ugyancsak ápolni kell).<br />
anyaház ~ fn. 'a méhanya fészke a kasban'.<br />
anyahónap anyahóunap fn. 'növénynevelő hónap'. Májjus<br />
az anyahóir.nap, a- nevel:<br />
anyai ~ (-t) mn. 'mütterlich'.<br />
anyajegy ~ fn. 'veleszületett fekete szeplő vagy más<br />
folt az ember bőrén'.<br />
anyakönyv — fn. 'matricula'. (De az idősebbek ma is a<br />
mátrikula szót használják.)<br />
anyakönyvvezető anyakönyvezetöü fn. 'matrikelführer'.<br />
anyalevél anyaievei fn. 'fólia Sennae' (hashajtó szer).<br />
anyámasszony anyámasszö fn. Sz. Anyámasszoi] katonája<br />
(= gyáva gyermek v. ember).<br />
anyaméh anyáméi fn. 'mutterbiene'.<br />
anyányi, anyjányi anyányi, annyányi mn. 'megtollasodott,<br />
anyja nagyságú' (szárnyas).<br />
anyás ~ mn. 'anyjához szokott, anyjától elmaradni<br />
nem akaró (gyermek)'.<br />
anyaszéna anyaszéna fn. 'első vágású széna'. (A második<br />
vágású : sarjú.)<br />
anyaszült anyaszült mn. Sz. Anyaszült mezételen (= teljesen<br />
meztelen).<br />
anyatej anyaié fn. 'muttermilch'.<br />
anyátlan (-1, -ul) mn. 'mutterlos'.<br />
anyátlanodik 1. elanyátlanodik.<br />
nnvatollu anyatallu fn. 'szárnyasnak első tolla a kelés<br />
után'.<br />
Anyatúr
11<br />
Nr. A meny v. vő az anyósát szemtől szembe így szólítja :<br />
anyám.<br />
apa ~ (-át, -ám, -ád, apja) fn. 'vater'. II. Apa 'falunév'.<br />
Sz. Ap-ja fija : l (= apjára ütött.) Mintha az apja aszóján<br />
köpte vóut): ki (= éppen olyan, mint az apja). Eggy anya,<br />
száz- apa (törvénytelen gyermekről). Ugy néz: rám, mintha<br />
az apját megölte vóuna: (= haragosan néz). Láttam az apádat<br />
egy ronygyozs gubába ! (tréfás ráförmedés). Az apja mratáskor<br />
a jéy alá hóutt: Az apját meg-ölte a szita (= fattyügyermek,<br />
tr.). Km. Ne- tanizsd apádat pujács csinálni (= ne légy<br />
okosabb apádnál; ne tanítsa a fiatal az öreget). Xr. A csecsemőnek<br />
nem szabad az apja gatyájából pókaruhát csinálni,<br />
mert a gyermek az apját jobban fogja szeretni. A kofák a<br />
vásárlá-kor kapott aprópénzt le szokták köpködni s e szavakkal<br />
teszik zsebre : „Apád, anyád idejöjjön !" L. szépapa.<br />
apáea ~ (-át) fn. 'nonne'.<br />
apad ~ (apatt, -na) tn. 1. 'fallen, sinken'. 2. 'decresco,<br />
abnehmen'. L. elapad, kiapad.<br />
apadás ~ (-1, -a) in. i. 1. 'fallen, sinken'. 2. 'decrementum,<br />
abnehmen'.<br />
apai apaji (-1) mn. 'váterlich'.<br />
ápertén ápérlénn hsz. 'kereken, nyíltan, őszintén'. Ne -<br />
hinodái:, hanem mond- meg á-pérlé :, hogy nem- eladóu :<br />
apjostul apjostull hsz. 'apjával együtt'.<br />
apjoka, apjuka ~ (-om, -od) fn. 'apósa vkinek'. (Csak<br />
személyragozva fordul elő). Jö-ved be-szóullok apjukom:hoz.<br />
apoluat ápolgat (-ok, -öl) ts. i. 'gondoz, körülötte jár'.<br />
Gazduram a disz-nóukat apölgattya :<br />
áporodik 1. eláporodik.<br />
após apóus (-1, -a) fn. 'sclvwiegervater'. (Inkább a műveltebbek<br />
használják, közönségesen: apjoka). Xr. A meny<br />
v. vő az apóst így szólítja : apám.)<br />
apostol apostol (-t, -ólok) fn. 'apostel'. Sz. Az apostolok<br />
szekereim (= gyalog).<br />
apre ~ Sz. Apre pup-pos, vas-kalapos ! (= usgyé, vesd<br />
el magad !)<br />
április ~ (-1) fn. 'április'. Sz. Áprilist járat vele (= bolondot<br />
járat). Áprilist jár, megjárja az áprilist (= beugrik<br />
vmi tréfába). Áprilizs bolonygya (= akit sikerült április elsején<br />
bolonddá tenni, beugratni). Xr. Április a szelek meg a<br />
bolondok hónapja. Elsején a gyerekek és fiatalok „bolondot<br />
vagy áprilist járatnak" valamelyik társukkal. Ha sikerült<br />
felültetni, kinevetik s e verssel csúfolják ki : „Ma van élsőii<br />
április (vagy : Ápri-li-li-li-li-lis), Ez a bolon nagyö friss." —<br />
Az áprilisi hidegben a legelőről jövet azt visítja a malac :<br />
„Áprili-li-lis."<br />
aprincsó aprincsóu (-1) mn. 'apró'.
aprints, aprils aprincs,<br />
'usgyé ! illaberek !'<br />
apriccs h. i. 1. 'szaladj', isz. 2.<br />
aprít uprit (-ok, -öl) ts. i. 'apróra vág, tör'. Sz. Vam- mit<br />
aprítani a tv.be ( = jómódú). L. bele-, megaprít.<br />
apró aprón (-1, -aja) mn. 'kicsiny' (rendesen olyanról,<br />
amiből sok van). Be -<br />
aprón e: a kolompér ! U-gyam mik lut<br />
csinálni avval a sok aprón pújával!<br />
apröhojlorján upróuböitörjáng fn. 'Agrimonia Knpatoria<br />
L.' Nr. Theának főzve köhögés ellen isszák.<br />
apródonként aprémdoykénl hsz. 'apránkint, lassankint'.<br />
aprólék apróulék (-ol, -ja) fn. 'töltött káposzta közé.<br />
aprított hús és káposzta'.<br />
aprómarha apróumárha<br />
neve'.<br />
fn. 'a házi szárnyasok gyűjtő<br />
aprópénz aprón péz. fn. kisértékü pénz, váltópénz'. Sz.<br />
Ki'fizették ap-róupézét: (= röviden elbántak vele).<br />
aprós apróus (-t) mn. 'kissé apró'. Ap-róus vóud biz az<br />
a mádé.<br />
aprósáq apróuság (-ol) fn. 'gyerekek'.<br />
Aprósor Apróusór hn. (Garbolc).<br />
aprószeiníi szilva apróuszemü<br />
korai szilva'.<br />
szilva fn. 'nyári sZilva-faj,<br />
aprószentek apróiiszenlek fn. 'die unschuldigen kindlein'.<br />
K. Le-jeküttck mán az apróuszentek ? (= a gyermekek).<br />
aprószösz apróuszösz<br />
szövetnek, zsáknak).<br />
fn. 'rövidszálú, alja szösz' (durvább<br />
aprótojás apróutojás fn. 'feltűnően kicsi tyúktojás'. Nr.<br />
Ha a tyúk aprótojást tojik, az nem hoz szerencsét a<br />
házra. Az ilyen tojást keresztül kell dobni a háztetőn, hogy<br />
a szerencsétlenségei elkerüljük.<br />
apróviráo apróuvirág fn. 'kerti viola'.<br />
1. ár ~* (árt, -ak, -a) fn. 'preis'. Meg ittam öt- krajcár<br />
ára pá'jinkát. Sz. E'mehetünk a galambok árá-.vát (— zsebretehet<br />
j ük a kudarcot). Ennek meg-adod az á:rát (= ezért bűnhődni<br />
fogsz). Másad beszél Bodóu:né, mikor a bor árát ké:rik<br />
(= a neki kellemetlen tárgyról el akarja téríteni a figyelmet).<br />
2. ár ~ (árat, -ak, -ja) fn. 'subula, pfriemen'.<br />
árad ~<br />
elárad.<br />
(árait) tn. i. 'medrében növekszik (folyó)'. L.<br />
arany ~ (-at, -ok, -nya) fn. 1. 'gold'. 2. 'aranyból készült'.<br />
Aram páca (mesében). A-ran tornádba lerakva róuzsáját<br />
(köszöntő versből). K. A-rangom, rubintom, gyémántom<br />
! (= drága kincsem •) Sz. Ojan tiszta ez a bu:za, mjnt<br />
az a-rany. O'já szerencsés :, hogy a kik is uránnak vállik a<br />
kezi:be. Ojg szerencsédé:, hogy az a-rany is kűnek vállik a<br />
kezi-.be. Tiszta az arandull (= nem aranyból van. Mondják,<br />
ha vki azzal dicsekszik, hogy vmely holmija tiszta arany).<br />
45
46<br />
Km. Mv eggy úrnak eggy arany ! Köirnyen kilöki, ha: van.<br />
(ir. " nem olyan könnyű pénzt kidobálni). Szakma legény,<br />
ara jány : (= a vőlegény rendesen szegényebb szokott lenni<br />
a menyasszonynál). Az a-rambull is cseppen : él (= megmunkálás<br />
közben mindenből vész el egy kevés). Ki korát]<br />
kél, aranyat léi: ( =hasznos dolog a koránkelés). Nem -<br />
mind<br />
arany, ami fém:lik (= nem mind értékes, ami annak látszik).<br />
aranyábéee ~ (-ét) fn. 'a nép ajkán élő betűrendes verses<br />
aranyszabályok'.<br />
aranyalma<br />
mafaj'.<br />
aranyédmu fn. 'szép, sárgaszínű apró al<br />
aranybalta arambálla (-ál) fn. Sz. Nem- adná: eggy a-ramböltájér<br />
se : (= a világért se adná).<br />
aranybánya arambányu fn. 'goldbergwerk'.<br />
Aranycsődör Arancsőüdör gn. (Sár).<br />
aranyfüst argfüst fn. 'staniollemez'.<br />
aranygyűrű aranygyűrű fn. 'goldring'. Nr. Ha sárgaságod<br />
van, igyál aranygyűrűről murokpohárból; elmúlik tőle.<br />
aranyhal arghál fn. 'Scardinius Erytrophtalmus Bon'.<br />
aranymííhes 1. aranyműves.<br />
aranyműves arammiives, aramműhes (Npalád) fn. "goldarbeiter,<br />
goldsehmied'.<br />
aranyos ~ (-t, -onn) mn. I. 'aranyozott'. 2. 'gyönyörű,<br />
bájos, szép'. Be m<br />
aranyoson tuggya tartani aszt a kisz száját !<br />
A páva meg aranyos (gyversből).<br />
Aranyosmeggyes ~ falunév.<br />
Aranyosmezőhát Aranyosmezöühál hn. (Lázári).<br />
aranyoz ~<br />
aranyoz.<br />
(-ok, -öl) ts. i. 'arannyal futtat'. L. meg<br />
aranyperec aramperec Km. Nem- disznúu órába valóit<br />
az arampe:ree; vaskarika is jón be:le (= értékes dolgot ne<br />
adj v. ne bízz avatatlan kezekre).<br />
aranyribi/.li argribizli fn. 'sárga virágot termő, ribizkefa<br />
formájú díszcserje'.<br />
aranyszíri argszin mn. 'goldfarbig'.<br />
aranyszőrű<br />
(a mesékben).<br />
arqszöürü mn. 'goldhaarig'. Argszőürü lú<br />
arasz ~ (-t, -om, -od, -sza) fn. 'akkora hosszúság, mint<br />
a széttárt hüvelyk és kisujj vége között van'. L. bakarasz,<br />
araszos ~ (-1) mn. 'arasznyi'.<br />
arat ~ (-ok, -öl) ts. i. 'kalászos növényt (régen sarlóval,<br />
ma kaszával) levág'. L. el-, le-, megarat.<br />
aratás ~ (-1, -a) fn. 'búza, rozs levágása és összetakarítása.'<br />
Km. A-ratás elöijt SÜTŰ rosta, rikka szita; a-ratás<br />
utg rikka rosta, SÜTŰ szita (sűrű rosta, ritka szita<br />
= takarékoskodnak a búzával, ill. liszttel ; ritka rosta,<br />
sűrű szita = bőven bánnak vele, mert már van elég).
Nr. Aratás végeztével az arató munkások ünnepélyesen,<br />
nótázva vonulnak a mezőről a faluba, hosszú nyelén függő<br />
koronaalakú kalászkoszorút tartva, melyről színes szalagok<br />
függenek alá. Mikor a gazda házához érnek, azt a nótát<br />
kezdik rá : „Le van a búza aratva." A gazda itallal, étellel,<br />
kaláccsal vendégeli meg őket. A lakomán nótázás, tánc is van.<br />
aratáskor aratáskor hsz. 'aratás idején'. Sz. A-ratáskor<br />
a jég- alá hóutl az ap.ja (= zabigyerek).<br />
aratatlan ~mn. 1. 'le nem aratott'. 2. hsz. 'le nem aratva.'<br />
arató aratón (-t, -ja) fn. 1. 'arató munkás'. Háromféle :<br />
kaszás, marokszedöi), kötözői). 2. 'aratni való, aratható'. Jóu<br />
aratón buza.<br />
aratódik aratóudik (-ott) tn. i. 'arattatik'. L. learatódik.<br />
aratórész aratóurész fn. 'a learatott gabonából az aratóknak<br />
munkabérül adott rész',<br />
are n., 1. orca.<br />
arcapirulva árcapirülva (Szárazberek) hsz. 'arcpirulással'.<br />
arcátlan orcátlan (-1, -ull) mn. 'szemérmetlen'.<br />
árenda ~ (-át, -ája) fn. 'bérlet'. Árendába blr-ja vagy a<br />
sa-játlya? Kivette árendába (= kibérelte).<br />
árendás ~ (-t) fn. 'a falu korcsmárosa'.<br />
árgyélus ~ fn. Amot van ety kis ház, Árgyélus a neve<br />
(Nd.) Sz. Az- árgyélussát! (Káromk.)<br />
áristom ~ (-ot, - ja) fn. 'tömlöc'.<br />
árkol 1. elárkol.<br />
Árkos ~ (-1, -onn) hn. (Gacsály).<br />
árkus ~ (-1, -ok, -sa) fn. 'ív'. Két árkus pappiross.<br />
ármáli- ~ (-t, -sa) fn. 'nemeslevél'.<br />
Arnó Arnóu (-t, -n) hn. (Patóháza).<br />
árnyék árnyék (-ot, -a) fn. 'schatten'. Sz. O-jany gyenge,<br />
mint az árnyék (— beteges). Nem- ijed meg a maga árnyékáitull<br />
(= bátor). Mit' hozót nekem a vásárbull? Perec jukát,<br />
mé-zezsbáb árnyékát (= semmit). Km. Jóu- a ve fa árnyékába<br />
mekpihen-.ni (= az öreg ember tanácsait meghallgatni,<br />
tapasztalatait felhasználni).<br />
árnyéka árnyéka (-át) fn. 'Arnica L.' Nr. Borogató szernek<br />
használják zúzódásokra, daganatokra.<br />
árnyékol 1. beárnyékol.<br />
árnyékos árnyékos (-1) mn. 'árnyas, beárnvékolt' (pl.<br />
hely).<br />
árnyékoz árnyékoz ts. i. 'megközelít, árnyékába ... léphet'<br />
(csak tagadó mondatban). Ez a csi-kóu nem- is árnyékozza<br />
az enyéimet.<br />
árok ~ (árkot, árka) fn. 1. 'fossa, graben'. 2. 'folyómeder'.<br />
Sz. Rendbe vam :, mint Kába az árog-.ba (ir. = roszszul<br />
áll a szénája). Km. Mindé viznek a maga árkába kél<br />
fáj;ni (= hiába küzdesz a végzet ellen). Dög-löt kutyának<br />
47
48<br />
árok a hej:je (sokszor idézik családtalanul elhalt agglegény<br />
sorsára vonatkoztatva). Ne- ugörgy ott, ahun árok njn.csen<br />
(= ok nélkül ne csinálj hűhót). L. Bájaárka.<br />
árpa ~ (-át, -ája) fn. 1. 'hordeum, gerste (növény)'. 2.<br />
'árpavetés'. A kerk alat na-gyony gyenge az ár:pa. 3. 'az árpa<br />
magja' (akár egy szem, akár egész csomó). Hoty kél az árpa?<br />
Egy zsák, egy mázsa árpa. 4. 'a szemhéj szélén támadt vörösszínű<br />
kelés'. Nr. Ha árpa van a szemeden, kerítsd be háromszor<br />
a nevetlenujjoddal, vess rá keresztet s elmúlik. Vagy :<br />
kerítsd be háromszor a párnád csücskével reggel napfeljötte<br />
előtt. Ráolvasás : A mutatóujjal az árpa fölött kaszálva ezt<br />
kell mondani : „Árpa, árpa lekaszállak, jejjér lú seggibe<br />
duglak."<br />
árpaasztag — fn. 'árpakeresztekböl rakott boglyaalakú<br />
rakás'.<br />
árpafö árpajü fn. 'árpakalász'.<br />
árpaföld árpafőüd fn. 'árpával bevetett szántóföld'.<br />
árpakenyér árpakenyér fn. 'árpalisztből sütött kenyér'<br />
(gyógyszerként használják).<br />
árpakereszt ~ fn. '18 kévéből kereszt formára rakott<br />
árpakalangya'.<br />
árpakéve árpakéve fn. 'három marokból kötött árpacsomó'.<br />
árpaszálka ~ fn. 'az árpa kalászából kinyúló hosszú<br />
szálka'.<br />
árpaszalma árpaszálma fn. 'kicsépelt árpa száraiból álló<br />
rakás' (takarmánynak használják).<br />
árpaszem ~ fn. 'gerstenkorn'.<br />
Árpaszer Árpaszér hn. (Avasújváros.)<br />
árpatarló árpatallóu fn. I. 'az árpa hegyes töve, melyről<br />
az árpát lekaszálták'. 2. 'tarlómező, melyről az árpát letarolták'.<br />
arra ára hsz. 1. 'oda, abba az irányba'. 2. 'ott'. A'pád<br />
á-ra jár: má Homok jele : 3. 'akkor, arra a jelenetre'. Emmá<br />
csak ára jöttem i.de, hoty Ka-ti néném a föij-do jekütt.<br />
arrább 1. arrébb.<br />
arrafelé árajele hsz. 'oda felé, azon táj felé'.<br />
arravaló aravalóu mn. 'alkalmas, arra termett'. Az a<br />
fi'ju má jöitathatná a gazdálko.dást, ha aravalóu vóu:na.<br />
arrébb árébb hsz. 'kissé odább'.<br />
arrunnan ürunngn hsz. 'azon irányból, arról felől'.<br />
aiTiiiinen árunnen hsz. 'arról felől, azon irányból'.<br />
árt ~ (-ok, -öl) tn. i. 'schaden'. Az a len-napi zivár<br />
so'kat ártott a buzá:nak. Sz. Ebbe a tőivtelégbe nem- ártana még<br />
e kis: sóu. Nem- árt az ojan emberek koszt meg-mekjordül:ni<br />
(= nem fölösleges, hanem hasznos, jó). Ne- árzsd magad a<br />
mázs dóugá.ba (beleavatkozik, beleszól). A légynek se árt
(= szelíd). Km. A harag ári a szépség.nek (mondják ingerkedve<br />
a mérgelődőnek). Ha- nem használ, nem- is árt: (= superflua<br />
non nocent). L. beleárt, megárt.<br />
ártalmas ártalmas mn. 'kárt okozó, kártékony'.<br />
ártány — (-nt, -nya) fn. 'herélt sertés'.<br />
ártatlan ~ (-1, -ull) mn. 1. 'nem ártó, ártalmatlan'.<br />
Na-gyonn ártatlan örvasság: e, nem- zavarja e jel az em:bért. 2.<br />
'nem bűnös'. 3. 'senkinek nem ártó gyermek'. Hogy<br />
ráacsarkodik ére a kis ártatlgra !<br />
ártatlanság ártatláság (-ot, -a) fn. 'bűntelenség'.<br />
ártér ~ fn. 'lapályos, vízjárta, lecsapolandó terület'.<br />
ártéri adó ártéri adóu fn. 'az árten k lecsapolásáért<br />
fizetendő adó'.<br />
árú n., 1. portéka.<br />
árul árull (-ok, -sz) ts. i. 'áruba bocsát, megvételre kínál'.<br />
árulkodús árülkodás (-t) fn. 'delation'.<br />
árulkodik árulkodik (-ok, -öl) tn. i. 'denunzieren'.<br />
árulkodó árulkodói} (-1) fn. 'denunziant'.<br />
árva
50<br />
ásás ~ (-1, -a) fn. 'das graben'.<br />
ásít ásít (-ok, -öl) tn. i. 'gáhnen'.<br />
ásítás ásilás (-1) fn. 1. 'gáhnen'. 2. 'a rúd ágának a<br />
nyílása'. Nagy ásítása van :, ttöríg benne a kösz.szeg.<br />
ásítozik ásítozik (-ok, -öl) tn. i. 'gyakran ásít.<br />
áskálódik áskállóudik (-ok, -öl) tn. i. 'intrikál'.<br />
ásó ásóu (-1, -ja) fn. 'spaten'. Részei 1. nyele ( = melyet<br />
a kézbe fognak) ; 2. köpüje (= az a része, melyet a nyélre<br />
húznak) ; 3. szine (= elülső lapja) ; 4. jonákja (= hátsó lapja).<br />
ásónyél ásóunyél, ásóunyél fn. 'spatenstiel'.<br />
ásónyom ásóunyom fn. 'ásóhosszúságnyi mélység'. Eggy<br />
ásóunygmra má víz- bugyogott a jöijd.büll.<br />
asszony ~ (-nt, -ok, -a) fn. 1. 'nő'. Még valami szi-nész<br />
asszony is van kösz-.tök (= színésznő). Asszon koesi.s háilya<br />
a lo:val. 2. 'férjes(v. özvegy) nő'. Eygyik jányg mán asszony<br />
gn.nak. 3. 'gazdasszony, úrnő'. Ikhű van asszonyod ? (cselédleányhoz<br />
intézett kérdés). Kádamé asszonyom hazakütle a<br />
csup.rot. \. (cím-, megszólításként) Komám asszony, húgom<br />
asszony, néném asszony. — Sz. Az asszö viseli a kala.pot<br />
(— az asszony parancsol a háznál). Meyenném a szép asszö<br />
föijsz.lyit (= megéheztem). As\szoy kem : már, alhat kem :<br />
már (= az asszonynak több szabad, mint a leánynak. Adorján).<br />
Km. Se'rény asszonnak resk a já:nya; resk asszonnak<br />
serény a já:nya. Az asszonnak csak ak'kó lehet hin:ni, mikö<br />
liba gyepei a slr:jánn (= az asszony ingatag). A péz- ökvasva,<br />
az asszö verve /ou (= nem árt néha megverni az asszonyt,<br />
tr.). Az asszonl az éksöü ingibe kél megvinni (= mindjárt az<br />
esküvő utáni első héten). Kék asszö hetivásár, három asszony<br />
országos (= olyan lármát tudnak csapni). Sok' asszon csak<br />
asszony (= csak éppen a neve asszony, maga keveset ér).<br />
Nr. Tyúkot két asszony közt legjobb ültetni (t. i. Boldogasszony<br />
és Kisasszony napja : március 25. és szeptember 8.<br />
közt). L. farkosasszony, gazdasszony, ifiasszony, nagyaszszony,<br />
ténsasszony.<br />
asszonynép asszonnép fn. 'fehérnép, a nők'.<br />
asszonyos ~ (-1, -onn) mn. 'asszonyoknál szokásos' (pl.<br />
ruházat).<br />
asszonyság asszöság (-ot) fa. 'úrnő, úrhölgy' (jobbmódú<br />
asszonyok címe). Nincs ithunn az asszö:ság.<br />
ástok ~ (-ol, -ja) fn. 'vastag fa, melybe a szekér vastengelye<br />
bele van ágyazva'.<br />
Ásvány ~ (-nl) pataknév (Vámosoroszi). L. Sebesásvány.<br />
Ásványnál Asváhál hn. (Vámosoroszi).<br />
ász ~ (-1, -ok, ásszá) fn. 'a négy évszakot ábrázoló képes<br />
kártya a magyar kártyák közt'.<br />
aszal aszal (-alok, -sz) ts. i. 1. 'szárit, soványít'. Olk
aszüjja a jöróuság a jóiiszágot egész nap azonn a sová lege:lőünn.<br />
Az ember ott a-szájja magát a méreggél. 2. 'kemencében<br />
szárítással konzervál (gyümölcsöt)'. Sz. Emehec Náritytgembe<br />
: jeget aszalni : (= mehetsz világgá, senki sem törődik<br />
veled). L. megaszal.<br />
aszaló aszalóit (-t, -ja) fn. gyümölcsaszaló házikó'<br />
(kertekben).<br />
aszalókas aszalóitkas fn. 'hosszúkás, szánkóforma vesszőkas,<br />
melyen gyümölcsöt aszalnak'.<br />
aszalt szilva aszalt szilva fn. 'gedörrte pflaume'.<br />
aszalvány aszálváng (-nt, -ok, -nya) fn. 'aszalt holmi,<br />
Sók', sok' aszálvánnya vam Bártá.nak.<br />
aszály n., helyette.: szárazság.<br />
aszályos aszájos mn. 'szárazság következtében összeaszott<br />
(szem)'. Aszájozs buza, aszájos árpa.<br />
Aszas ~ (-1, -onn) hn. (Szárazberek).<br />
ászló ászlóu (-t, -ja) fn. gyny. 'zászló'.<br />
ászok ~ (ászkol, éiszkok, ászokja) fn. 'boroshordók alá<br />
párhuzamosan fektetett gerenda'. K. Mozdüi : má te á'szok !<br />
(= lusta ember).<br />
ászokfa ~ fn. = ászok.<br />
asztag ~ (-ot, -ok, -ja) fn. '40—50 keresztből (kalangyából)<br />
álló boglyaalakú rakás'. Részei: jeneke, dereka<br />
(= közepe), béli (= belseje), zsufja (= (ereszesen rakott<br />
felső része), jedele (= szalma takarója), teteje (= legmagasabb<br />
része), töve (= köröskörül az alja). Km. Kötvngii az asztag<br />
alatt a buzajüt szed.ni. L. árpa, búza-, gabona-, zab-asztag.<br />
asztagfedél aszlakjedél fn. 'az asztag szalmatakarója'.<br />
asztagrakó asztagrakóu fn. 'az a munkás, aki az asztagot<br />
rakja, építi'.<br />
asztal asztál (-1, -alok, -ala) fn. 1. 'tisch'. 2. 'a cséplőgép<br />
fedélzete'. Farkas Julcsa féklépett az asziára (Nd.). Nr.<br />
Csupasz, terítetlen asztalon ne étkezzél, mert megkopaszodol.<br />
asztalfia asztáljija fn. 'az asztal fiókja'.<br />
asztalfuló asztáljulóu fn. 'tischlaufer'.<br />
asztalkendő asztalkendői) fn. 'evéskor használt szájtörlő<br />
kendő' (műveltebbeknél). L. szervéta.<br />
asztalos ~ (-1, -ok) fn. 'tischler'.<br />
asztalosinas ~ fn. 'asztalostanonc'.<br />
asztalosulííliely asztalosmiihéi fn. 'az a helyiség, ahol<br />
az asztalos dolgozik'.<br />
asztalterítő asztéilterilői) fn. 'tischdecke', 'olyan takaró,<br />
mely állandóan az asztalon áll'. (Étkezéskor azonban abroszszal<br />
cserélik fel.)<br />
aszó asszu mn. 'aszott, száraz'. Asszu széna, assznszőüllői).<br />
4*
52<br />
aszúbor asszubör fn. 'aszúszóllőből készített bor'.<br />
Aszúszer Asszuszér hn. (Kisnamény).<br />
aszűszöllő asszuszőijllőij fn. 'tőkéjén a nap melegétől<br />
megaszalt szőllö'.<br />
át ~ nu. (ritka, inkább által). 1. 'dureh'. 2. ik. 'durch-,<br />
hindureh-'. (Ritkán használatos és csak olyan esetben,<br />
ha együttmarad az igével, egyébkor : által-.)<br />
atakéroz ~ (-ok, -öl) ts. i. 'verve hajszol, kerget' (tr.).<br />
Olt' alakéroszta a felesé.git az udvaronn : (V. ö. fr.-ném.<br />
attaque, attaqueieren).<br />
atakérozódik alakérozóiidik<br />
veszekedik' (tr.).<br />
(-ok, -öl) tn. i. 'verekedik,<br />
Átalj Átajj (-áit, -ajjonn) hn. (Botpalád). L. által.<br />
áialló, -ós 1. általló, -ós.<br />
átás ~ (-t, -sa) fn. 1. 'egy sor kender- (v. len-) kéve,<br />
melyet cserepcsép közé szorítva víz alá áztatnak'. Vértünk<br />
a für- fenekire három gaygos cöveket, oszt avvá foktuk le<br />
az á:tást. 2. 'egy áztatásnyi, két cserepcsép közé férő (kender<br />
vagy len) csomó'. Kék átás kenderemet vitte el a : Túr.<br />
átázik ~ tn. i. 'átnedvesedik (pl. esőtől), bőrig ázik'.<br />
Egésszenn ál asztam, mig ide szalaktam. L. általázik.<br />
átellenben ink. általellenben, I. ott.<br />
átesik ~ tn. i. 1. 'durchfallen'. 2. 'átmegy (bajon, feladaton)'.<br />
Sz. ÁVestüyk rái.la, mint a daróuci pap a lo.vánn<br />
(= átestünk rajta, de nincs köszönet benne. Ricse). L.<br />
általesik.<br />
átkoz ~<br />
megátkoz.<br />
(-ok, -öl) ts. i. 'detestor, fluchen'. L. el-, ki-,<br />
átkozódás átkozóudás (-t, -a) fn. 'fluchen'.<br />
átkozódik átkozóudik (-ok, -öl) tn. i. 'átkokat kiabál,<br />
átkot szór'. Sz. Ugy átkozóudoi :, hogy már lehuszta az eget.<br />
Ugy átkozóudik :, hogy ne-hész hákgatni.<br />
átkozott ~ (-ull) mn. 'verflucht'.<br />
átlép ink. általlép, 1. ott.<br />
átó 1. kenderátó.<br />
átok ~ (átkot, éitkok, átka) fn. 'fluch'. K. Ár fé : mán<br />
te kis rtéllet, te átok, té- ! (=átkos lény). Sz. Te -<br />
, Isten átka,<br />
lé- ! (= Isten csapása). Mekfokta az á:tok (= utóiérte, beteljesült<br />
rajta).<br />
átölt átöiit ts. i. 'átjár, keresztüljár'. Ha krmenygyen<br />
az ember, ecceribe átöiiti a hi.deg. Eszt a vékö ruhát ec-ceribe<br />
álőijli a hi.deg.<br />
atrcc 1. adressz.<br />
átvidaesol álvidacsöl (-ólok, -sz) ts. i. 'vidacson, szórómalmon<br />
megtisztít'. Ák kell eszt a bu:zái vrdacsölni :, mé na-gyö<br />
szemetes :<br />
atya ~ (-ál, attya) fn. 'Isten megszólítása'. Sz. Jár,
mi'Pé lett: a, lelkem atyám ! (= lelkem Istenem !) II. Atya<br />
falunév. Nr. A-tyánag, Gacsáinak, Peleskének, Rózsáinak<br />
( = tréfás keresztvetés. A fenti községek egymás közelében<br />
feküsznek). L. apa.<br />
atyafi ~ (-t, -ak, atyafija, alyátfija, attyafija) fn.<br />
1. 'rokon'. 2. 'földi, honfi'. Learatlak mán a berki atyafi-jak ?<br />
Hun-ne jöttek magok, atyafi?<br />
atyafiság ~ (-ol, -a) fn. 1. 'rokonság, a rokonok'. Ok<br />
vóut a lakadál.monn az egéssz atyafiság : 2. 'rokoni viszony'.<br />
György- bácsi még atyafiságba is vg ve:lek. Km. Sóugörsák,<br />
komaság nem- nagy atyafiság: (= nem olyan kötelező<br />
rokoni viszony, mint pl. a vérrokonság).<br />
atyafitagadó atyafitagadóu fn. 'a kétkerekű talyigaszekér<br />
tréfás neve'. (Kisterjedelmű lévén, nem lehet a gyalog<br />
utazó atyafiakat ráinvitálni.) Fogjál be abba az atyafitagadóu-.ba.<br />
Atyaisten ~ fn. 'Isten neve indulatos beszédben'.<br />
Látta az A-tyaisten : ! (= én nem láttam.)<br />
atyaságos ~ mn. 'Isten jelzője érzelmes beszédben'.<br />
Csak adná az az a-tyaságos jóir Isté, hogy ne- érnék U.'tóull.<br />
%w ! aszk az a-tyaságos jóu- Istenit !<br />
augusztus augusztus, aguszlus (-t) fn. 'az esztendő<br />
8-ik hónapja'.<br />
aut 1. azután.<br />
avakodik ~ (-ok, -öl) tn. i. 'settenkedik'. A macs-ka<br />
otk avakodik: a ko-lompérleves körüli: Oda óvakodott:<br />
a csu-pör mellé:<br />
avar avar (-1) fn. 1. 'száraz bozót, szövevény' (erdőn,<br />
réten). 2. 'kórós giz-gazból, lim-lomból álló durva széna'.<br />
Ne- hánnyálok a jóuszág elibe aszt a sivatag a.várt.<br />
avaros ~ mn. 'apró ágakkal, kórós giz-gazzal vegyes.'<br />
Avaros széna.<br />
avas ~ mn. 1. 'régiség miatt megromlott ízű' (szalonna,<br />
sajt, túró). 2. 'korhadtság miatt megfeketedett' (pl. sokat<br />
ázott széna, későn aratott búza). II. Avas 'erdónév'. (Olcsvaapáti.)<br />
avasodik ~ tn. i. 'avassá lesz'. L. megavasodik,<br />
avalol 1. ovatol.<br />
avul I. megavul.<br />
avval avval hsz. 'akkor, s aztán,. Ha e- nem használ, próubájja<br />
meg eszt a má-sikfélét. Avval a má-sik óudárull is jóuk<br />
pofövákta. Mekfokta, avvá mcg-rászta.<br />
az ~ (aszlat v. aszt, azok, annak, atlull, avval, abba,<br />
ara stb.) I. 'mutató nm. mgh.-n kezdődő szó előtt'. Az- ott<br />
a nagyapámé : A /oy nóutál, osztasz sze/rettem : Dóugosztunk:<br />
aszt mik- is e'legel: Az- a hunculab:bik. Tóm még aznap<br />
ek is temették: 2. 'határozott névelő mgh.-n kezdődő<br />
5 3
szó előtt'. Jóu- az öreg a ház:nál. Fog-játok ki az ök:röt. írásban<br />
gyakran használják az a névelő helyett is az az-t. Pl. :<br />
„az Sógorom szomszédjába leégett az Pajzos Antalné háza"<br />
(idézet egy 1905-ben irt levélből).<br />
az a. az az ~, ~ (aszt a i. aszt az...-/ és asztat a v.<br />
asztat az annak a v. annak az ...-nek v. -nak stb.)<br />
távolra mutató nm. 'amaz'. Látod asztal az erdőül ? Aygyatok<br />
enni annak a libá.nak.<br />
ázalék ázalék (-ot, -ok,-ja) fn. 'sertéspacal, sertés-gyomor'.<br />
azeló'tt azelöütt hsz. 'vordem'.<br />
azért azér hsz. 1. 'darum, daher'. A-zér danol, mi láktya<br />
a többilüll: ksz. 2. 'mégis'. Semmije sincs :, oszt azér é-mulatná<br />
a vi'lák kincsit is :<br />
ázik ~ (-ok, -öl) tn. i. 1. 'nedvessé lesz' (pl. esőtől).<br />
2. 'korhasztás végett víz alatt áll' (pl. kender). L. által-,<br />
el-, ki- megázik.<br />
azirányáhan aziránnyába hsz. 'aziránt, afelől'. Légy<br />
nyu-gollonn aziránnyába, hogy én nem- menygyek töb-.bet.<br />
aznap ~ hsz. 'ugyanazon napon'.<br />
azon azonn nm. 1. 'ugyanolyan'. A-zö hideg: e még<br />
most- is : Azö jón még ez a nad:rág. — hsz. 2. 'azonmód, azon<br />
állapotban*. Etette a csizsmá:ját azö sá-rosonn, ahogy levétellé.<br />
Csak nem- ette tám meg azony nyerseim ? Beiefekütt<br />
az ágyba azö vizessenn, ahogy vóut-. Azö fá-ratton ne-kiállot<br />
ját- vágni.<br />
azonhan azomba ksz. 'indessen, doch'. „Parancsolok :<br />
én gn-nak is :, wram", asz mqnygya az eggyik ci.gány. De<br />
a másik azomba mek csak hákgal.<br />
azon-módon azom-móudonn hsz. 'éppen úgy, azonképen'.<br />
A kis i-romba lyuk mek-löit, oszt a-:om-máudom meydöglött.<br />
azonos-módon azonos-móudonn hsz. ugyanazonképen'.<br />
Az e'dént se mosta a : fél, hanem azonos-móudö hattá :<br />
azóla azóuta hsz. 'seither'.<br />
azótától fogva azóulálúl fogva hsz. 'azóta'.<br />
azótától óla aóutátull óula (Kisbábony). hsz. 'azóta'.<br />
azóta tulóta azóuta tullóuta hsz. 'azóta'.<br />
azlán osztón, oszt hí-z. 1. 'deinde, nachher'. Nem- tom<br />
oszlám, megeggyeszlek:-é, mer é hazajöttem : A kis- fattyú<br />
osztá le-fekült u fa- alá. ksz. 2. 'és'. Eddig az e-söijt kijábálluk :,<br />
oszlón e-hin ne- mos- meg mén] ki- jele ném tudnóuyk térni<br />
belőijt:le. Köp-jél eg:gyet, oszt uj- rá: Bemenlüyk, oszt ot<br />
mey is e-bédéllüyk. A kis krómba tyúk mek-töit, oszt a-zommóudom<br />
meydöglött.<br />
aztánhál osztáhál hsz. 'és, és akkor'. Gyere minálluiik :<br />
osztáhát megrázom az epér.fát.<br />
áztat (-ok, -öl) ts. i. 1. 'nedvesít'. 2. 'víz alatt törékennyé<br />
korhaszt' (kendert). L. eláztat, ki-, megáztat.
Aztmondja Aszmonygya 'családnév'. (Sárközújlak). Aszmonygya<br />
János.<br />
azut 1. azután.<br />
azután azutánn, azut, aul hsz. 'nachher'.<br />
azután aztán azulánn oszlón hsz. 'nachher'. Az-utánn<br />
oszlón e-ment ki' ére, ki' ára.<br />
azsag ~ (-ot, -ok, -ja) fn. 'piszkafa'. Km. Aki nem<br />
tér a lapálom, máid- élér az azsa.gonn (= aki vagyonán fölül<br />
kőitek'zik, szegénységbe jut).<br />
B.<br />
bá ~ isz. 'bámulást gúnyoló szó'. Bá- l Mid- bámulsz?<br />
B& ! új- kapu: ! Sz. As- se mgnla:, hogy bü--é vagy: bá (= egy<br />
kukkot se szólt).<br />
hab ~ (-ol, -ok, -ja) fn. 'kerek, színes foltocska (pl. szöveten)'.<br />
Fej-jér a jóug-.gye, osz pkrozs babok vannak rái:la.<br />
báb ~ (-ol, -ok, -ja) fn. 1. 'játékbaba, bábu'. 2.'fából<br />
esztergált ütőbáb a kuglijátékban'. 3. 'kigerebenezett, két<br />
végén bogra csavart szöszcsomó'. 4. 'hat matringból álló<br />
köteg' (pamut, fejtő). Ye-gyél egy báp panur.tot. K. így hívják<br />
tréfásan a sebesülés miatt bekötött ujjat is.<br />
baba ~ (csak sz.-ragozva : babám, -ád, -ája) ín. 'szerető'<br />
(főleg költ.-ben). Ha mekhalok mekhagyom a babámnak, Ne<br />
sirassa hétköznap, csak vasárnap (Nd.).<br />
bába bába (-át, -ák, -ája) in. 'szülésznő'. Sz. Ne- luggy ojg<br />
so:kal, mi bá'ba lez belöijkled (ezzel utasítják el tr. a kíváncsiskodót).<br />
Km. Sog- bába koszt mek-hal a pu:ja v. é-vész a<br />
gyér:mek ( = ha sok a parancsoló mester, elromlik a munka).<br />
Xr. A falusi bába nemcsak szülésznő, hanem a népies gyógyszereknek<br />
és gyógymódoknak is ő a tudója.<br />
bábaasszony báb'asszony (Kisbábony) fn. 'szülésznő'.<br />
babájka 1. bobajka.<br />
bábakakas bábakokas fn. 'olyan kakas, melynek nincs<br />
nemző ereje'. (Székelyföldön : jalaró.)<br />
bábaszarka bábaszárka fn. 'Lanius excubitor L'.<br />
babázik ~ (-ok, -öl) 1. le-, megbabázik.<br />
Babér ~ (-1) ín. 'lónév'.<br />
babérlevél ~ babérlevél fn. 'lorbeerblatt' (fűszer),<br />
báhikó bábikóu (-1, -ja) fn. 'lábacska' (gyny.).<br />
1. bábó bábóu (-1, -ja) fn. 'láb' (gyny.).<br />
2. bábó bábóu fn. Förgóu bábóu ! Elort a kis korsón<br />
(gyermekvers).<br />
Habod ~ (-ot) fn. 'a néphagyomány szerint egy elpusztult<br />
falu helye Óvári határában'.<br />
55
5 6<br />
Báhodér ~ hn. (Óvári.)<br />
hábolódik bábolóudik (-ok, -öl) tn. i. 'babrál, bajlódik,<br />
bíbelődik'. Mennyid bábolóuttg vele !<br />
babona ~ (-át, -ája) fn. 'zauberei'. Km. Bábahoszta<br />
babona, bolond, aki mektártya (babonaság ostobaság).<br />
Babona
haglyoskodik bagjoskodik (-ok, -öl) tn. i. 'éjszakázik',<br />
bagnét 1. bajnét.<br />
bagó bagóu (-ja, -i) fn. 'az elszívott pipadohány nedves<br />
maradéka a pipában'. Sz. Nem<br />
semmit).<br />
ér ely pofa bagóul (= nem ér<br />
bagóié bagóulé fn. 'az elszívott pipadohány nedve',<br />
bagóleső bagóulesőü fn. 'száj' (sértő kif.). Fog -<br />
57<br />
be a bagóu<br />
lesői) :del !<br />
bagoly bagói, bogén (Mezőgecse) (bagjot, bagja) fn. 'eule'<br />
II. Bagoly hn. (Kömörő) Sz. Te\ Islem bagja ! (= ügyetlen,<br />
mamlasz.) Elmértem is leesett a bagoj a já:rull (= engem sem<br />
a gólya költött, engem is számba kell venni). Km. Bagoj is<br />
ur az odujá:ba (= mindenki úr a maga fészkében). Ba-göi<br />
monygya a verébnek, hogy nagy a fe:je (= más szemében megleli<br />
a szálkát). Xr. Amelyik ház körül a bagoly (kuvik) kiabál,<br />
ott rövidesen meghal valaki. Kiáltása : Kividd ! Kividd !<br />
L. rézfaszú bagoly.<br />
Bagolyhíd Bagöihid fn. hídnév. (Vámosoroszi).<br />
bagolytüdő bagöitüdőü fn. .aszalt alma v. körte forró<br />
vízben megpuhítva'.<br />
Bagó nyárasa Bagóu nyárassa hn. (Kispalád).<br />
bagózik bagóuzik (-ok, -öl) tn. i. 'bagót szopogat'.<br />
bagzik 1. bakzik.<br />
bágyad bággyad (-ok, -öl) tn. i. 1. elbágyad,<br />
bágyadt bággyatt (-ot, -onn) mn. in. 'matt' (betegség<br />
miatt).<br />
hágyaszt ts. i. 1. elbágyaszt.<br />
baj baj (-(, bajok, -a) fn. 1. 'rosszullétei, betegség'. A<br />
Nyak kának valami baja vam:, me nem- eszik: 2. 'havi baj'. Eppem<br />
má-ra jót meg a ba:jom. 3. 'sérülés, bántódás'. Nem- lett a<br />
könyv.nek sem-mi nagyub baja:
5 8<br />
bajnét báinét, bagnét (-ot, -tya) fn. 'szurony a puskán'.<br />
(V. ö. nem. bajonett.)<br />
bájol bajől (-ólok, -ösz) tn. i. 1. 'fárad, vesződik, bajlódik'.<br />
Vik haza eszt a szil két, ne- bajojjak még evvel: is. 2. 'szükségét<br />
végzi, szarik'. Me-gyeg ba-jölni:<br />
liajomsziget ~ hn. (Nagyecsed).<br />
bajos ÍV mn. 1. 'nehéz'. Bajozs dolog. 2. 'ügyesbajos'.<br />
Bajos ember.<br />
bajosan bajosonn hsz. 'aligha'. Hóunab ba-josö vágóudik<br />
le ez a tábla bu:za.<br />
bajoskorlik ~ (-ok, v. -om, -öl) tn. i. 'bajlódik, küzködik,<br />
vesződik'.<br />
hajság báiság (-ot) fn. 'küzködés, bajlódás'. Bái-ság az<br />
é:let.<br />
bajuee, bajueeos 1. bajusz, bajuszos.<br />
bajusz bajuee (-ot, -a) fn. 1. 'schnurbart'. 2. 'tök, dinnye,<br />
ugorka, szöllő kapaszkodó kaccsá'. 3. 'eres folt a tajtékpipán'.<br />
K. Bajuccát jújl a szél a bogjának (= felborzolta) Sz. Hogyvág<br />
a ba:jucc? (= hogy vagy? tr.)<br />
bajuszos bajueeos (-t) mn. 1. 'schnurbartig'. 2. 'bajuszforma,<br />
bajusz állású'. Bajueeos szarv.<br />
baju-zosodik bajueeosodik (-ok v. -om, -öl) tn. i. 'bajuszossá<br />
lesz, bajusza nő'. L. megbajuszosodik.<br />
bajuszpedrő bujucpedrőü fn. 'bartwichs'.<br />
bak bakk (-ot, -ja) fn. 1. 'hím' (óz, nyúl). 2. 'felül fülekkel<br />
ellátott súlyos fatönk, mellyel a földet keményre döngölik'.<br />
3. 'a kötél végén a hurok szemje, melyen a kötél másik végét<br />
áthúzzuk, hogy létrejöjjön a hurok'. 4. 'bakfitty játék'<br />
Bakkal ugrik.<br />
baka ~ (-át, -ája) fn. 'gyalogos katona, bakkancsos'.<br />
bakaesin ~ (-1, -nya) fn. 'fekete szövet, mellyel a<br />
koporsót szokták bevonni'.<br />
bakalantos ~ (-1) mn. 'akadékoskodó, kapcáskodó'.<br />
bakalanloskodik ~ (-okx. -om, -öl) tn. i. 'akadékoskodik,<br />
kapcáskodik'.<br />
Hákai ~ fn., családnév (Egri).<br />
bakancs bakkancs (-ol, -a) fn. 'schnürschuh'.<br />
bakancsos bakkancsos fn. 'gyalogos katona'.<br />
bákány 1. Király-, Kis-, Nagybákány, Verebek bákánya.<br />
Itákáiiyhál Bákáhát hn. (Kisnamény).<br />
Kákáinkért Bákánkér hn. (ülcsvaapáti).<br />
Kákányszeg Bákászeg, 'falurész' (Csengerbagos).<br />
bakarasz
akkancs, bakkancsos 1. bakancs, bakancsos,<br />
bakkecske ~ fn. 'ziegenbock .<br />
bakláb ~ fn. 'fürészelő állvány félkézfürészhez'.<br />
Bakóék Bakóufik hn. (Kisar).<br />
bakol bakul (-ólok, -ösz) ts. i. 'bakkal döngöl (földet)'.<br />
L. bak 2., lebakol, nekibakol.<br />
baktat ~ (-ok, -öl) tn. i. 'nehézkesen lépked'.<br />
bakter bakter (-t, -erek) fn. 'éjjeli őr, kisbíró, község szolgája'.<br />
Sz. Csűrig- a baktér lá:ba (= elcseppen az orrod). Ügyes<br />
embérneg bakter a ne:ve (tréfás, néha ironikus dicséret =<br />
nincs párja az ügyes embernek).<br />
baktertojás baktértojás fn. 'szar', (tr.)<br />
hakzik bagzik tn i. I. 'üzekedik, párzik' (nyúl, őz).<br />
2. 'poshad, megromlik' (Szamosszeg).<br />
bakzódik bagzóudik tn. i. 'üzekedik, párzik' (nyúl, őz).<br />
bal bál (-1) mn. 'link'. Sz. Eygyik filém bak, a másik<br />
nem- hall (= nem veszem tudomásul, elengedem a fülem<br />
mellett). Xr. Ha az embernek a bal füle cseng, azt jelenti,<br />
hogy valahol dicsérik, ha a jobb, akkor gyalázzák. .<br />
1. bál ~ f-t, -ja) fn. 'táncmulatság'. Sz. Hogy áll<br />
a: bál? (= hogy áll a dolog?) Nem- ugy áll a: bál, hanem<br />
este be'ál, reggelig áll: (— nem úgy áll a dolog, hanem<br />
másképen). Xr. Bállal álmodni halált jelent.<br />
2. bál ~ (-/, ja) fn. 'lécek közé préselt több mázsás<br />
dohánycsomag'. Egy bál dohány.<br />
Balabánépataka ~ hn. (Kisnamény).<br />
Balázs ~ (-1) férfi szn.<br />
halfa ~ fn. 'a dohánybált összepréselő léc'.<br />
balfelölrünnen báljelöürünnen hsz. 'balról, baloldalról<br />
(honnan '?)'. V. ö. baloldalról.<br />
balba, balhás 1. bolha, bolhás.<br />
Italba- Bálhás hn. (Avasújváros, Szatmárhegy).<br />
balházik, balházkodik 1. bolliázik, bolházkodik.<br />
balina ~ fn. 'valami testrész ; a népetimológia szerint :<br />
az ember bal ina'. Csak a köv. találós kérdésben : Aszt'<br />
üzente bali:na, ve-let hál az écca:ka. Mit- kivász neki, csendességet<br />
vagy nyavajatö-rést ? (Erre a helyes felelet az, hogy :<br />
csendességet.)<br />
Bálint ~, Bálind (-ot) férfi szn.<br />
balinta ~ Sz. Hinta, bmlinta, Szé-pé szöuli a pmcsirta<br />
(akkor mondják, mikor a gyereket hintáztatják).<br />
hálintalma bálintálma fn. 'Török Bálint-alma'.<br />
Bálintfok ~ hn. (Botpalád).<br />
bálim bal bálinthál fn. 'aspius rapax Ag.'.<br />
Bálint napja Bálin napja fn. 'február 14'. Xr. A néphit<br />
szerint a madarak e napon választanak párt magoknak.<br />
bálintpiros bálinlpiross fn. 'Török Bálint-alma' (Adorján).<br />
59
60<br />
halkány bálkány (-nt, -ok, -nya) fn. 'vízállás, mély láp'.<br />
Az- is roszféle bálká vóul:, ha be-lement az ökör, alik tudott<br />
átálmenni ráj.la. — II. Italkúny hn. (Amac).<br />
balkéz balkéz fn. 'die linké hand'. Sz. Bálkézre házasodott<br />
(= vadházasságban él). Bálkézre esküitek ( = vadházasságban<br />
élnek). Nincs-, mit fogjon a púja a bálkezi:be (= nincs<br />
kenyér). Bálkész fele (= balfelé). Bálkész jelöüll (= balfelől).<br />
halláh bálláb fn. 'der linké fuss'. Sz. Bállábbál kőüt fél<br />
( = rosszkedvű, haragos).<br />
ballag ~ (-ok, -sz) tn. i. 'lassan lépked'.<br />
Haliakért Ballakért hn. (Nagykolcs).<br />
ballang 1. barlang.<br />
Balogszeg Balokszeg hn. (Sonkád).<br />
baloldalasi balóudalasi mn. 'balpárti, ellenzéki'.<br />
baloldalról balóudárull hsz. 'balfelől' (hol ?). Na-gyö<br />
laposs ez a kazal balóudá:rull. V. ö. balfelőlrünnen.<br />
báloz ~ (-ok, -öl) ts. i. 'nagy rakásokba, málhákba<br />
présel (dohányt)'.<br />
bálozás ~ (-1, -a) fn. 'dohánynak nagy rakásokba,<br />
málhákba kötése'.<br />
bálozik (-ok, -öl) tn. i. 'bálokba jár'.<br />
balpárt bálpárt fn. 'ellenzék'.<br />
balpárti bálpárti mn. 'ellenzéki'. V. ö. baloldalasi.<br />
balra bára hsz. 'nach links'.<br />
halról bárull hsz. 'von links'.<br />
balta balta (-át, -ája) fn. 'félkézre való könnyű fejsze'.<br />
baltatartó báltatártóu fn. 'a bérfa alsó csőjén levő karika,<br />
melybe a balta nyelét húzzák'.<br />
balválláról bálvállárö hsz. 'félvállról'. A vewdéglöüs<br />
csak ojam bálvállárö szóullol hoz:zá (Kisar).<br />
bálvány ~ (-nt, -nya) fn. 1. 'függőleges tengely'.<br />
a) 'a szárazmalom tengelye, mely a lótól forgatva az egész<br />
szerkezetet mozgatja', b) 'a dörzsölő forgó oszlopa, mely<br />
köré a kidörzsölni való szöszt csavarják'. 2. 'a borsajtó<br />
függőleges facsavarja'.<br />
hambue ~ mn. 'bamba, ostoba, ügyetlen',<br />
bámészkodás bámészkodás (-t, -a) fn. 'herumgaffen'.<br />
bámészkodik bámészkodik (-ok v. -om, -öl) tn. i. 'gaffen,<br />
herumgaffen'. L. elbámészkodik.<br />
bámul bámull (-ok, -ülsz) a) ts. i. 'szájtátva néz.<br />
b) tn. i. 'szájtátva nézelődik'. Sz. Ugy bámujja:, mjnl a bör-nyu<br />
az új ka:pul.<br />
bámulat bámultál (-ot, -a) fn. 'szájtátva nézés'.<br />
bán ~ (-ok, -sz) ts. i. 'sajnál ; szívére vesz, ügybe vesz'.<br />
Ha bámnya a károm, Szeg-gye fél, bará:lom. De- bánom,<br />
hogy ide főttem ! Bá-nom is : ém, mid- beszéli a vi:lág. L.<br />
megbán.
ánat ~ (-ot, -tya) fn. 'bú, szomorúság'. Sz. Tuggya<br />
a bánat ! (= tudja a kő, én nem tudom !)<br />
bánatpénz bánatpéz fn. 'pönale'.<br />
banda ~ (-át, -ája) fn. 1. 'cigány zenekar'. 2. 'nagyobb<br />
csoport arató, melyben több kasza van'. Ebbe a bandába<br />
öt' kasza van : (Óvári).<br />
handavczctő bandavezelőü fn. 'nagyobb aratócsoport<br />
szervezője, ügyvezetője' (Óvári).<br />
bánik ~ (-ok, -sz) tn. i. 'foglalkozik, jár vele'. Nemtud<br />
a pújával bán.ni. Ne- bánny ojam büvönn a zsi:ral,<br />
mé ha-mar éfogy : Aki pemnávál bánik, mi' annak mekjírkantani<br />
egy levelel? Szé-pem bánny a jóuszág:gáll L. elbánik.<br />
bank 1. takarék.<br />
banka banka (-át, -ája) fn. 1. büdösbanka.<br />
bankó baykóu (-1, -ja) fn. 'bankjegy, papírpénz'. Sz.<br />
Ojá vékára nyeltoltam a tész:tát, mint a barpkóu (= papírvékonyságúra).<br />
bánkódik béiykóudik (-ok v. -om, -öl) tn. i. 'sich grámen'.<br />
bankóforint baijkóujorint v. -forént fn. 'papírforint'.<br />
bankról poi]króul, proykóijt mn. 'tönkre ment, vagyonbukott'.<br />
Az a néhán krajcár má nem- teszem pronkóyt:tá.<br />
V. ö. (ném. banquerott.)<br />
Kánócilapos Bánóucilaposs hn. (Szárazberek).<br />
bánom bánom fn. Km. Nembánombiil lessz a bá:ngm<br />
(= nemtörődömségből kár származik).<br />
bánt ~ (-ok, -öl; báncs és báncsál) ts. i. 1. 'bántalmaz,<br />
sért'. Ne- báncsál te érjge:met. Ne- báncsátok a más pujáját,<br />
te- ! 2. 'hozzányúl, érint'. Vár'ni ké még a buzá:vál, nemkelt<br />
asz még bántani egy dara.big. Ki bántotta eszi a jazokat ? —<br />
Én nenv bántottam : Km. Ne' bázsd a má:sét (a más vagyonához<br />
ne. nyúlj). L. megbánt.<br />
Bántóvá ~ hn. (Óvári).<br />
banya bonya (-át) fn. 'vén asszony' (megvető ért.).<br />
bánya ~ (-át, -ája) fn. 'bergwerk'. II. Kánya tn. 'Nagybánya'.<br />
Sz. Ojam meleg van : it, mint a bányába: (= igen<br />
be van itt fűtve).<br />
bányai csésze ~ fn. 'a nagybányai fazekasoktól készített<br />
díszes csésze'. Sz. E'lort a bányai csé.sze ! (= sírva<br />
fakadt a gyerek).<br />
banyalodik 1. bonyolódik.<br />
bányász ~ (-1) fn. 'bergmann'.<br />
bányászik ~ (-ok, -öl) ts. i.'a bányából ércet, követ ás'.<br />
Kányiszefi ~ hn. (Szárazberek).<br />
bár ~ isz. 'vajha'. Bár hazajönnének :<br />
barack ~ (-ot, -ja) fn. 1. 'aprikose, pfirsich'. 2. 'tréfás<br />
ütés a gyerek fejebúbjára, mely úgy történik, hogy az ökölbe<br />
szorított kéz hüvelykének szögletét a fejhez szorítják s aztán<br />
61
62<br />
a többi négy ujj csontos szögletével a fejet megkoppintják'.<br />
barackfa ~ fn. 'pfirsichbaum ; aprikosenbaum'. Sz.<br />
Rokon Adámrull, Évárúl meg a sánta barackfárull (= nem<br />
rokon).<br />
harackmag baracmag fn. 'pfirsichkern ; aprikosenkern'.<br />
hnrackmagos baracmagos mn. 'olyan formán szőtt (vászon),<br />
hogy benne a szálak barackmag alakot formálnak'.<br />
barangol barangol (-ólok, -ösz) tn. i. 'kóborol'.<br />
bárány ~ (-nt, -nya) fn. 'lamm'. Sz. A jár-kas is jóullakjon,<br />
a bárány is megmaraggyon (= egyik fél se szenvedjen<br />
kárt).<br />
báránybőr bárámbűr fn. 'lammfell, lammleder'.<br />
báránybőrsipka bárámbürsipka fn. 'a juh gyapjas bőréből<br />
készült kucsma'.<br />
bárányfelleg báráfelleg fn. 'fehéres, kerekded, könnyű<br />
felhöcskék csoportja'.<br />
bárányfelleges bárájelleges mn. 'könnyű, kerek felhőcskékkel<br />
födött' (ég).<br />
barát ~ (-ot, -tya) fn. 1. 'freund'. 2. 'megszáradt<br />
takony az orrban' (gyny.).<br />
barátkozik ~ (-ok v. -om, -öl) tn. i. 'baráti viszonyt köt<br />
vagy folytat'.<br />
barát magú barátmagu mn. 'sárgásbarna magvú' (görögdinnye).<br />
Barálmagu dinnye.<br />
barátság baráccság (-ol, -a) fn. 1. 'freundschaft,. 2. 'szívesség'.<br />
Teck meg aszl a baráccságot, hogy vvgyél el Balizig<br />
a szekere.denn. Sz. Ojam, mint a pa-pog baráccsága (= hamar<br />
tart, hamar elmúlik). Km. Nagy' vizegbe naty halak ;. nagy<br />
baráccság naty harag (= túlságos nagy barátságnak nagy<br />
harag a vége. Ricse). L. deákbarátság.<br />
barátságos baráccságos mn. 'freundschaftlich'. K. Na'gyom<br />
baráccságos ez a mikolaji : sár (= ragadós, tapadós).<br />
barátságtalan baráccsáktalan mn. 'unfreundlich'.<br />
barázda ~ (-át, -ája) fn. 'furche'. L. baszó-, fenék-,<br />
vakbarázda.<br />
barázdabillegető barázdabillegetői) fn. 'motacilla alba L.'.<br />
barázdol barázdál (-ólok, -ösz) tn. i. 'a barázda mentén<br />
az első rend szántást megvonja'. L. megbarázdol.<br />
bárcsak ~ isz. 'vajha'.<br />
bárd —' (-ot,bárgya) fn. 'széles pengéjű, rövidnyelü, finom<br />
balta' (ács- és mészáros szerszám).<br />
bari ~ (-t, -ja) fn. gyny. 'bárány'.<br />
bárka ~ (-át, -ája) fn. 1. 'Nőé hajója'. 2. deszkából<br />
készült burok, melybe a sírban a koporsót elhelyezik'.<br />
barkácsol barkácsol (-ólok, -ösz) tn. i. 1. 'cserkészik,<br />
apróbb dolgokat végezve ide-oda jár'. A karjára veszi a<br />
kizs baltát, oszt e-gész dékelőijt kim- barkácsol az érdöiibe. 2.
'lassan kószálva keresgél, legelészve jár'. Fogjatok it ki; oz<br />
délik had' bürkácsojjon itt a jóu:szág. L. elbarkácsol.<br />
Barkóca Bárkóuca 'tanyanév' (Sárköz).<br />
barlang ballang (-ot, -ja) fn. 'höhle, grotte'.<br />
barna bítrna 1. mn. 'braun'. 2. 'barna lány v. fiu'.<br />
Sose haragultam a barnára (Nd.).<br />
barna-kenyér barna-kenyér fn. 'schwarzes brot'.<br />
barnállik bárnállik tn. i. 'barnán látszik, barna színt<br />
mutat'.<br />
barnás sárga barnás sárga mn. 'sötét sárga'.<br />
barnászöld bárnázzöijd mn. 'sötétzöld'.<br />
barnít bárnit (-ok, -öl) ts. i. 'barnává tesz'. L. megbarnít.<br />
barnul barnult (-ok, -sz) tn. i. 1. 'barnává lesz'. 2. 'sötétedik,<br />
szürkül' (az idő). L. be-, megbarnul.<br />
bámulat bárnullat (-ot) fn. 'estszürkület'. Bárnullatkör,<br />
bárnullat jele.<br />
Báró Báróii gn. (Adorján).<br />
barom ~ (barmot, barma) fn. 'jószág'.<br />
baromorvos baromörvas fn. 'állatorvos'.<br />
baromudvar baromudvar fn. 'az urasági telkeknek a<br />
jószágok, istállók számára elkerített része'.<br />
barom vásár barövásár fn. 'viehmarkt'.<br />
bársony ~ (-nt, -nya) fn. 'sammet'. Hév, kedves lábajim !<br />
Be- megérdemelnétek, hogy bíborba, bársomba foglajjalak!<br />
II. Bársony 'ló- és kutyanév'.<br />
bársonyruha bársöruha fn. 'samtkleid'.<br />
bársonyujjas ~ fn. bársonykabát'. Km. Bársonyujjas,<br />
korog a has (= fenn az ernyő, nincsen kas).<br />
bársonyvirág bársövirág fn. 'Lychnis Coronaria L. Desr'.<br />
Bartbafolyárja Bárlafojárja hn. (Garbolc).<br />
Bartharckész Bárlarekesz hn. (Botpalád, Gacsály).<br />
Bartók liártóuk (férfi szn.) Sz. Belemarkolt :, mim Bártóuk<br />
a csig:ba (= sokai markolt, keveset fogott).<br />
basibozuk ~ (-ot) fn. 'kötekedő, zsarnokoskodó kisgyerek'.<br />
Te; kizs ba-sibozuk I (Adorján).<br />
basszorkányos basszörkányos isz. 'tréfás káromkodás'.<br />
(A boszorkányos szó elferdítése). Éwnye, bas'szörkányossát<br />
neki ! Bas'szörkányos Yárga János !<br />
baszik ~ (-ok v. -om, -öl) ts. i. 'nemi szervével megtermékenyít'.<br />
Vidd' innen aszt a lo:vat, baszod a seg:git, ne'<br />
láncöllazsd: itt. a) 'közösül'. (1. 'férfi [a növel]'. 2. 'nő [a férfival])'.<br />
Sz. Ne bassz ! Várj' es'tél, ak'kor is a kecskét ! (= ne<br />
bolondozz, ne pajzánkodj). Basszam a lelke hejje! Basszam,<br />
aki áldott! Basszam, aki jekáldott ére a vklágra ! Basszam,<br />
aki félisteneit ére a világra ! (Káromkodások). L. megbasz.<br />
haszat ~ (-ok, -öl) ts. i. 'azzal szid, hogy bassza meg'.<br />
Az apjával baszatla :<br />
63
64<br />
baszkódik baszkóudik (-ok, -öl) tn. i. 1. 'vesződik, bajlódik<br />
vmivel'. 2. 'játszik vmivel'. Ne- baszkóuggy avval a sip:pal,<br />
mer é-rontod :<br />
baszkurál baszkuráll (-ok, -sz) ts. i. 'baszogat'. K. Ne'<br />
baszkuráld má aszt a gé-.pet (= ne bántogasd, ne piszkáld).<br />
Baszna ~ hn. (Szamosszeg).<br />
baszóharázda baszóubarázda fn. 'rosszul vont barázda,<br />
mely akkor keletkezik, ha az eke kipattan a helyéről'.<br />
baszoyat ~ (-ok, -öl) ts. i. 'gyakran basz'. K. Ne- baszogazsd<br />
aszt az óu.rát, mer trontod: (= ne babráld, ne piszkáld).<br />
basztikuli ~ isz. 'tréfás káromkodás',<br />
bátor bátor (-t, -trann) mn. 'kühn, tapfer'. II. Bátor<br />
lónév.<br />
bátorít bátorít (-ok, -öl) ts. i. 'bátorrá tesz, biztat'.<br />
bátorodik ~, bátrodik (-ok, -öl) tn. i. 'bátorrá lesz'. L.<br />
meg-, nekibátorodik.<br />
bátorság bátorság (-ot, -a) fn. 'tapferkeit'.<br />
bátortalan bátortalan (-ull) mn. 'félénk'.<br />
bátyám ~ (-ád, báttya ; csak sz.-ragos alakban) fn. 1.<br />
'idősebb testvér'. 2. 'idősebb rokon'. L. bácsi.<br />
bátyó bátyóu (-t) fn. 'bátya' (bizalmas megsz.).<br />
batyu ~ (-t, -ja) fn. 'tarisznyába, kendőbe, lepedőbe<br />
kötött csomag'. Sz. líá-tá viszi a batyu:jád, bot- a paripá:ja<br />
(Adorján) (= hátán háza, kebelében kenyere).<br />
bátyus ~ (-onn) mn. 'batyut hordozó'.<br />
bazsalikom bazsajikom (-ot, -ja) fn. 'Ocymum basilicum<br />
L.' Illatáért kedvelt kerti virág.<br />
hazsalyuat bazsaigat (-ok, -öl) ts. i. 'simogat, cirógat,<br />
gyöngéden lapogat'. Ok csuesüigatta, od- bazsáigalta unlikfárattig.<br />
bazsalyoj) bazsajog (-ingok, -joksz) tn. i.'bután mosolyog,<br />
vigyorog' (pl. a részeg).<br />
bazsarózsa bazsaróuzsa fn. 'pünkösti rózsa, Poeonia<br />
officinalis L.' Sz. Ugy nyitik az örcá:ja, mjnt a ba-zsaróijzsa :<br />
(= olyan piros, majd kicsattan).<br />
bé ~ 'a bárány bégetését utánzó isz.'<br />
1. be bé 1. hsz. 'ein, hinein'. Bé-, liba, bé', bé, bé- ! 2. ik.<br />
'ein-, hinein-'.<br />
2. be ~, beg isz. 'mennyire !, mily nagyon !'. Jái; be'<br />
derék I Be- fösvény embernek teceik lenni ! Héj, be- tuggya,<br />
be- nagyon tuggya ! Be- mindég jóu kedve vam magéinak ! Begelálmosottam<br />
! Beg- az apát szeme van nállad ! Beg- odavagy !<br />
1. bé ~ (-t, -je) fn. 'a b betű egyik neve'. Km. Aki átmondott,<br />
a bél- is ki kell annak mgnda.ni (= tettednek a következményeit<br />
is viseld). L. bö.<br />
2. bé 1. 1. be.
ead beád ts. i. 1. 'hineinreichen' (pl. a kerítésen). Ad -<br />
be<br />
a jélvékást keresztapád:nál. 2. 'bevétet' (orvosságot). 3. 'följelent,<br />
beárul'. Endre bácsi beatta a szóugabiróu.nak, hoty<br />
löb-bet öiirnek, mint amennyi be vg jeleni:ve. Beaggya a torvembe<br />
(= a törvényszékre). Sz. Beatta a dere:kát (=1. birkózás<br />
közben a szorításnak engedve behajlította. 2. feladta<br />
az álláspontját).<br />
beájjy ~ ts. i. 'beágyásol'. Négy óyira é-töijt, mig b'átylák<br />
a rep.cét.<br />
beakaszt ~ ts. i. '(szekrénybe) függeszt (ruhát).<br />
beáll ~ tn. i. 1. 'fedél alá áll'. Mondom, má beállok<br />
linálla:tok az eresz alá :, mé nagyő jön az e:sőii. 2. 'megáll,<br />
megszűnik'. So'hase áll annag be a szá:ja 3. 'megkezdődik'.<br />
Idestova beáll a: tél. í. 'beszegődik'. Uly hallom:, hogy beállott<br />
a já:nya szóir.gálni : Beállót ka-tonának.<br />
beállít beállít tn. i. 'váratlanul belép'. Egy naty sá'ros<br />
kazuppal od beállít. Sz. Be van állítva (= részeg).<br />
beárnyékol<br />
árnyal'.<br />
beárnyékol ts. i. 'árnyékával besötétít, be-<br />
beás — ts. i. 'infodio, eingraben'. Tüklüng báTa má<br />
beásták magokat a néme:tek.<br />
beavat ~ ts. i. 'forró vízbe áztat' (= ruhaszövetet).<br />
beáztat beásztat<br />
ruhát).<br />
ts. i. 'hosszabb ideig víz alatt tart' (pl.<br />
bebarnul bebármill szt. i. 'bealkonyodik, beáll a szürkület'.<br />
Már jóul bebárnült, mire hazajötdek.<br />
be-bead be-beád ts. i. 'olykor-olykor bead'.<br />
be-befű be-bejúi tn. i. 'néha-néha befú'. Őüszi szellőn,<br />
be-bejuj az ablakaim (Nd.).<br />
be-bekueorodik ~ tn. i. 'néha-néha behúzódik'. Tikcsag<br />
be-bekucoroltok a lemplom:ba, de én akkor voltam benne<br />
utóujá.ra, mikor a feleségemmel megesküttem :<br />
beberenál 1. beboronál.<br />
bebeszél bebeszéli<br />
(= elhiteti magával).<br />
Sz. Bebeszélli magának, hogy ü beteg<br />
bébillér ~ (-t, -je) fn. 'a házhoz bejáratos kisegítő személy,<br />
ki alkalmi munkájáért hol ezt, hol azt kap a háztól'.<br />
Tán nincs- ezeknek elég bébillér:jek ?<br />
bebizonyosodik ~ tn. i. 'bebizonyul'.<br />
bebiztosít bcbisztosil ts. i. 'assecurieren'.<br />
beborít be- v. béburil ts. i. 'betakar, beföd'.<br />
beboronál beberenáll ts. i. végig boronál' (szántóföldet).<br />
beborozik ~ tn. i. 'bortól megrészegszik'.<br />
beborul béburull tn. i. 'befelhősödik' (az ég).<br />
bebörödzik bebűrödzik tn. i. 1. 'megpillésedik, sűrű<br />
réteg- gel bevonódik'<br />
(a víz).<br />
(pl. az étel). 2. 'vékonyan befagy'<br />
Csüry Káliul : S/sinuisliáli szolár I. 5<br />
ti.-)
hchiiyyolál be- v. bebugyolál ts. i. 'betakargat, bebónyál,<br />
beburkol'.<br />
hchunkóz be- v. bébunkóuz ts. i. 'begubóz, körülsző'.<br />
Beburjkóuzza magát (a hernyó). L. bunkó.<br />
bebúvik be- v. bebújik tn. i. 'berejtőzködik'.<br />
béee ~ (-ét, -éje) fn. gyny. 'mindenféle írott v. nyomtatott<br />
könyv v. papír'.<br />
becementez becémentez ts. i. 'cementtel bevon',<br />
bccipel be- v. bécepél ts. i. 'erőlködve bevisz'.<br />
becs ~ (-el, -i) fn. 'érték'. Nincs- előütte a péz:nek<br />
semmi becsi.<br />
Bécs ~ (-el) fn. 'Wien'. Sz. Bédzsbe bok a bát:lya v.<br />
bok a pár:ja (mondják az életlen késről). Bédzsbe bőiig a<br />
báklya (mondják az egri harangról). Kömnyebb vóuna a rákhálám<br />
Bédzsbe menni, Mint őüvélle a jóu felőijll értckez.-ni<br />
(= nyelves asszony).<br />
becsal be- v. becsal ts. i. 'hineinlocken'.<br />
becsap be- v. becsap ts. i. 1. 'hirtelen betesz'. (Ajtót,<br />
ablakot, könyvet stb.) Van- nékem egy bicsakom, Ha-akarom<br />
becsapom, tn. i. 2. 'becsapódik, beesik, besodródik'. Menynyijng<br />
be a tornác:riú, mé be:csap az e:söij. 3. ts. i. 'befröcsköl'<br />
(pl. sárral).<br />
becsapódik be- v. bécsapóudik tn. i. I. hirtelen becsukódik'<br />
(pl. az ablak). 2. 'csalódik'. 3. 'befröcskölődik'.<br />
becsatol be- v. bécsatlöl ts. i. 'csattal összeköt, csatjába<br />
húz' (szíjat).<br />
becsehedik (-ek v. -em, -él) 1. elbecsehedik.<br />
becsepeg ~ tn. i. 'csepegve beesik'.<br />
beescpej|tet be- v. bécsepektet ts. i. 1. 'rácsepegő holmival<br />
bepiszkít'. Bccsepekteted a ruhádat avval a kenöijc:csél.<br />
2. 'cseppenkint behullat" (folyadékot).<br />
becseppen be- v. bécseppen tn. i. 1. 'cseppenve beesik'.<br />
2. 'váratlanul bent terem'.<br />
becserél ~ ts. i. 'vásárolt holmit más hasonlóval elcserél'<br />
(kereskedésben).<br />
becses — mn. 'schatzbar'.<br />
becsinál be- v. becsinál ts. i. 1. 'betesz' (törött ablakot).<br />
Meirnyijér csinájja be eszt az ablakot? 2. 'betöm (árkot, gödröt),<br />
berekeszt, elzár (rést, nyilast)'. Me-gyeg, becsinálom a baráz:dát.<br />
Becsinálom eszt a kertái.lóut, mer az egész világ az én<br />
kértemé jár: le. Csináld be a ju:kat, hoty ki- ne fusson<br />
az é-tél.<br />
becsináluat ~ ts. i. 'betömöget' (árkot). Becsinálgattam<br />
a barázdá:kot.<br />
becsíp bicsip tn. i. 'berúg'.<br />
béesitök ~ fn. 'sütőtök'. Xr. A jó bécsitöknek négy tulajdonsága<br />
van : „parázs, édes, vastak, széles".
ecsmérel böcsmol (-ölök, -sz) ts. i. 'lebecsül, kisebbít,<br />
ócsárol, leszól'. L. lebecsmérel.<br />
becsődít be- v. bécsöudit ts. i. 'tömegesen begyűjt' (embereket).<br />
becsődül be- v. bécsöijdüll tsz.i. 'tömegesen betódul',<br />
becsömöszöl be- v. bécsömöszöl ts. i. 'begyömöszöl, betömköd'.<br />
becstelen bestéién (-üli) mn. 'rút, ocsmány, idomtalan'.<br />
Mi'csoda bestelen kalapál lettel a fejedre ? E-dugd aszt a bestéié<br />
szérszá.mot!<br />
beestelcnkedés bestelenkedés (-(, -e) fn. 1. 'átkozódás,<br />
ocsmánykodás, szitkozódás'. 2. 'civakodás'.<br />
becstelenkedik bcstelenkedik (-ek, -él) tn. i. 'átkozódik,<br />
szitkozódva veszekedik'. Mennyid bes'telenkedik ez a fiju<br />
avval a disztóuval !<br />
bccstelenséji besteléség (-el, -e) fn. 'szidalmazás, korholás'.<br />
Csak nagy bes-teleségre jog a dóugá.hoz.<br />
becsűcsollik becsucsullik tn. i. 'csúcsával benyomul, beszögellik'.<br />
Az ákmási határ be'csucsullik a gárbóuci határba<br />
(Garbolc).<br />
hccsiidnlkozik ~ tn. i. 'berúg, megrészegszik' (tr.). Leginkább<br />
határozó igeneves formában : Be van csudálkozva.<br />
becsúszik be- v. becsúszik tn. i. 1. 'csúszva bemegy'.<br />
2. belopózkodik, észrevétlenül bejut'.<br />
becsül becsüli (-ök, -sz) ts. i. 1. 'becsben tart'. 2. 'taksál,<br />
értékét meghatározza'. Mennyire becsüllöd eszt a pár csizmát<br />
? 3. 'magáz, kendez'. Te-gezed Lmjost vagy becsüklöd ?<br />
Km. Aki a krái-cárt nem becsülli, a jo-rintot nem- érdemli:<br />
(= krajcárból gyül a forint). L. meg-, rábecsül.<br />
becsület becsüllet (-el, -e) fn. 1. éhre'. 2. 'becs, érték'.<br />
Nincs- azelöüd becsülle:li sem minek: 3. 'szüzesség'. É'desanyám<br />
ne.- jelesen kend énge:met, Nr vesztem én el a becsülteié:met (Nd.)<br />
4. illendőség'. Ugy-i, hoty tudz- becsüllelet ? Sz. Fé're, ük let !<br />
Nindzs- becsüldel. Km. Több' a becsüllel, mjnt a káposztás: hus<br />
(= többet ér a becsület, mint a haszon).<br />
becsületes becsülletes (-enn) mn. 1. 'ehrlich, redlich'.<br />
5. 'elfogadható, jó, rendes'. Nincs- az embér.nek egy becsülletes<br />
rwhája. Aklizsd oda aszt a ru:dad becsülletesen:, ne' ugy<br />
éldütve: 3. 'tisztességes' (nő). Sz. Sári becsülletes jáy : kéccer<br />
is egymásu:lánn (tr. =» nem tenném érte tűzbe a kezemet).<br />
Annál is akasztottak má jel beaülletesebb em.bért (= gazember).<br />
Km. A becsülletes ember meg-őüszüll, a huncut mekkopaszodik<br />
(mondják tr. a kopasz emberre).<br />
becsültét becsültet (-ek, -él) 1. meg-, rábecsültet.<br />
bedagad ~ tn. i. 'daganat miatt bedugul' (pl. orr, torok),<br />
bedagaszt ~ ts. i. 'megdagaszt' (tésztát).<br />
Itedistó Bedistóu 'községrész neve' (Olcsvaapáti).<br />
5-<br />
68<br />
iledőné Bedöüné fn. Sz. Lelépet:, mim Bedöüné az ágy:rull<br />
(Adorján) (= leesett).<br />
bedörgöl be- v. bédfirgol ts. i. 'einreiben'.<br />
bedrótkerítésez bedróulkerilésez ts. i. 'drótkerítéssel körülvesz'.<br />
bedug be- v. bedug ts. i. 1. 'betol (lyukba, szűk helyre)'.<br />
Be-dukta a fejit a léc- közzé:, oszt o-daszorüll: 2. 'zustopfen,<br />
verstopfen'. Dug-béaz üve:get, mer émegyen az ere:je (ásványvíznek).<br />
Sz. Be dugom a szá:ját (= 1. az éhes gyermeket ennivalóval<br />
elhallgattatom. 2. lekenyerezéssel hallgatásra birok<br />
vkit.)<br />
bedugdos be- v. bédugdos ts. i. 1. 'betologat, szűk nyilason<br />
beteszeget'. A macs-kajukon dugdosod bé neki luim.nül 2. 'betömöget'<br />
(réseket, likakat).<br />
bedül be- v. bedül tn. i. 'einstürzen'. Még bedül eccer ez<br />
a rosz: fal.<br />
beenyvez be- v. béenyvez ts. i. 'enywel beken'.<br />
beereszt be- v. beereszt ts. i. 1. 'bebocsát, beenged' (pl.<br />
az ajtón). 2. 'szűkit (varrásnál), bevon, beljebb rak (kazalrakásnál)'.<br />
Eszt a sör- kévét na gyom beeresztetted:<br />
beesik be- v. beesik 1. tn. i. 'hineinfallen' A lopta be-esett<br />
a kiskérbe : 2. ts. i. 'eséssel belep'. Ke-resheted: aszt, be-este<br />
asz mán a: hóu. 3. tn. i. 'soványság, betegség miatt bemélyül<br />
(arc, szem)'.<br />
beesteledik ~ tn. i. 'besötétedik, este lesz'.<br />
befagy ~ tn. i. 'einfrieren'.<br />
befakad befokad tn. i. 'betörik, beszakad'. Befokalt alatta<br />
a jég. Befokalt a feje.<br />
befakaszt befokaszt ts. i. 'betör, bever' (fejet, jeget).<br />
Nem- tudom, hogy van a fi:jam, kérem, mé tennab befokasztollák<br />
a je:jit.<br />
befal befed ts. i. 'egy falásra bekap' (pl. kenyeret).<br />
befásliz ~ ts. i. 'einfaschen'.<br />
befecskendez ~, befrecskendez ts. i. 'bespritzen'.<br />
befed befed ts. i. 1. 'fedéllel ellát' (házat, asztagot).<br />
2. 'fedővel betakar' (fazekat).<br />
befedődik befedöüdik tn. i. 'befedetik' (pl. a kazal).<br />
befeketít befeketit ts. i. 'feketére fest'.<br />
befelé befele hsz. 'einwárts, nach innen'.<br />
befér 1. betér.<br />
befest
lovat). Fog-jug bé a Csá:kóut meg a Vildást a) tn. i. Fog-jatog<br />
bé' (ele oszl indujjunk: 2. 'méhkasba ráz'. Szerencsére főt'<br />
nagya.pám oz befokla a: rfiil. 9. 'tojni fog, tojás végett elzár'.<br />
Tennab befoktam nyáuc lyukod:, de csak nély lojást leltem:<br />
Mg nem- érkeszlem a tyukokad befog-.ni, nem- tom lelünk-é<br />
to.jást. 4. 'hízásra fog' (sertést). 5. 'nyüstbe és bordába behúzgál'.<br />
Ma fétettűk a fonadad, de be-fogni má nem-luttuk:<br />
6. 'besző, benő'. 'Befokla a rést a: gaz. 7. 'beszorít'. Befogja<br />
az örát. Sz. Fog- be a: szád (= ne beszélj, hallgass).<br />
befogad ~ ts. i. 'házához vesz'. Én g ma-gok jánya leszek,<br />
ha befogad-.nak.<br />
befogat ~ tn. i. 'elrendeli, hogy fogjanak be'.<br />
befogdos
IM'(|I"MI(|\ öl be- v. bégönyyyöl ts. i. 'takaróba burkol'.<br />
begörbít be- v. begörbít ts. i. 'behajlít'.<br />
begörbül be- v. begörbüli tn. i. 'behajlik'.<br />
b»'gy ~ (-el, -e) fn. 1. 'a madár bárzsingjának zacskóforma<br />
tágulata'. 2. 'az ember gyomra' (tr.). 3. 'az ujjbegy<br />
párnás része, mellyel tapintunk'. Bp-penn az uyjom begyit<br />
váktam: el. Sz. E-gyetek! Had -<br />
nöijjjün a begyelek (tréfás<br />
kínálás). Nagyonn a hegyibe van: (= rováson van nála).<br />
Begyire szedi (= emlékébe vési a sértést; megjegyzi magának<br />
a hallott pletykát).<br />
begyepesedik ~ tn. i. 'fűvel, gyeppel benő'. Sz. Be gyepesethetik<br />
a küszöbje, mig én odamegyek ( = ítéletnapig is<br />
elvárhat rám).<br />
begyes ~ (-enn) mn. 1. 'nagycsecsű' (nő). 2. 'rátartó,<br />
kevély'.<br />
begyújt begyút tn. i. 'tüzet gyújt' (pl. kemencében).<br />
begyül ~ tn. i. 'zusammenkommen'. Ne nyis ki az<br />
abla:kot, mé begyül ide a sok: légy.<br />
behajít be- v. béhajit ts. i. 'bevet, bedob'. K. 'felkortyint'.<br />
Be hajitolt ety kupicá:véd.<br />
behajkorász beháikorász ts. i. 1. 'behajszol' (pl. ökröt).<br />
2. 'befizettet, beszed' (pénzt). Be-háikorásztam az adóussá:got.<br />
behajt be- v. behajt ts. i. 1. 'einbiegen, krüminen'. 2. 'beterel,<br />
bekerget' (pl. jószágot). 3. 'zálogban elhajt' (tilosban<br />
talált jószágot). A Csemgőü ökröd behajtotta a kerüklőü.<br />
4. 'befizettet, begyűjt' (adót, adósságot, pénzt). 5. 'befelé tol,<br />
csaknem egészen betesz'. Ne ted be az aj:töut, csak hájzs- be;<br />
hogy be ne lássanak.<br />
behallik ~ tn. i. 'bent is hallható' (külső zaj).<br />
behány ~ ts. i. 1. 'bedobál'. Hánd be a szekér derekába<br />
eszi a néhán csfí mádét. 2. 'betöm, betemet'. A gödröd behémta<br />
főüddél. 3. 'vastagon behint, beföd'. Behánluk a kazdat jóuk<br />
szakmával. 4. 'nagyjából beszeg'. Behányom a szé.dit, hoty<br />
Ar ne szálkolóuggyon:<br />
behasad ~ tn. i. 'a szélén bereped'. Behasalt a kör:mgm.<br />
behasít behasít ts. i. 'a szélen betép, berepeszt'.<br />
behemót 1. mahomed.<br />
behí be- v. béhii ts. i. 'hereinrufen'.<br />
behint ~ ts. i. 'bestreuen'.<br />
behord be- v. béhörd ts. i. 1. 'apránkint beszállít'. 2. 'összehord,<br />
betakarít' (termést).<br />
behordódik behördóudik tn. i. 'összehordatik'. Behördóudik<br />
a buza.<br />
behoz ~ ts. i. 'hineinbringen'.<br />
behull ~ tn. i. 'szemenkint v. kisebb csomókban beesik',<br />
behuny be- v. béhun ts. i. 'becsuk, összezár' (szemet).<br />
Behungm a szemem.
ehuppad ~<br />
locsolóu:nak.<br />
tn. i. 'behorpad'. Behuppatt az óudala a<br />
bchuppaszt ~ ts. i. 'behorpaszt'.<br />
behúz be- v. béhuz ts. i. 1. 'maga után húzva bevisz'.<br />
Huzzug be, a szekeret a szembe: 2. 'maga után húzva betesz<br />
(ajtót). Huz' b' aszt a házajdóut. 3. 'bevon, beborít'. Még<br />
a kapu izs gyásszá vaud behuzwa. 4. 'kapával betemet'.<br />
Behúzza az árkot. 5. 'megcsal, becsap'. Na; magát jóul- behuszta<br />
az a zsi:dóu. Sz. Behúzza a farkát (= meghunnyászkodik).<br />
behúzódik be- v. béhuzóudik tn. i. 'bevonul'. Behuzóuttam<br />
az esői) e:löüll az akolba:<br />
beír ~ ts. i. 'einschreiben'.<br />
beírás beírás fn. 'einschreiben'.<br />
beírat ~ ts. i. 'einschreiben lassen'.<br />
beiralás ~ fn. 'einschreibung'.<br />
beírkál be- v. béírkédl ts. i. 'beirogat'.<br />
beiszik ~ ts. i. 1. 'vertrinken'. 2. 'einsaugen'.<br />
bejár ~ tn. i. 1. 'gyakran bemegy', ts. i. 2. 'keresztül<br />
kasul jár'. Be' sok falud, be -<br />
sok vározsd bejártam (Nd).<br />
bejárás ~ fsz. 'gyakori bemenés'.<br />
bejárai ~ fn. 'eingang'.<br />
bejáróné bejáróuné fn. 'házi munkára időnkint bejáró<br />
asszony'.<br />
bejön ~ tn. i. 'hineinkommen'.<br />
bejövetel bejövetél fn. 'hereinkunft'.<br />
bejül 1. belül,<br />
bek 1. béke.<br />
béka béka (-át, -ája) fn. 1. 'frosch'. 2. 'a ló patája között<br />
kidomborodó izom'. 3. 'a felső kar kiduzzadó izma'. K. 'utálatos,<br />
szemtelen'. Ez a kizs béka jám mindent mekhallott:,<br />
oszt ugy a hejjenn émgnta az annyának. Sz. Békára ült (tr. =<br />
fingott). Bé ka legyen a szerencsébe (rosszkivánat halászoknak).<br />
Pis'log:, mint a miskóuci kocsonyába a bé:ka.<br />
(= pislog és hallgat). Ojam, mint a puj-fad béka: (= fel<br />
dúzta az orrát). Nr. A gyermeket azzal ijesztik a zöld<br />
köszméte evésétől, hogy béka nő tőle a hasában. A<br />
kúthoz közelítéstől meg azzal riasztják, hogy belehúzza a<br />
béka a kútba. — Amennyi idővel Szent György nap<br />
előtt megszólalnak a békák, utána annyi ideig hallgatnak.<br />
— A béka hangját utánzó igék : vártyog, kuruttyol,<br />
brekeg, kuncog, rekeszt. A békák a vízben ilyen párbeszédet<br />
folytatnak : — Mit varrsz ? Mit varrsz ? Mit varrsz ? —<br />
Papucsot, papucsot, papucsot. — Kiknek ? Kiknek ? Kiknek ?<br />
— Urraknak, urraknak, urraknak. L. göröngyi-, tekenős-,<br />
zöldbéka.<br />
Békafoka Békafoka hn. (Vámosoroszi).<br />
71
72<br />
bckajcl bekajél ts. :<br />
. 'bezabál, bever, behabzsol'. Be-kajélt<br />
egy lábos te.jel.<br />
békakáposzta békakáposzta fn. 'egy növény neve'.<br />
békalenese békalenese fn. 'fülencse, lemna minor L'.<br />
békanyál békangál fn. 'poshadt állóvízben tenyésző, zöld,<br />
nyálkás szálacskákból álló hínár'.<br />
bekanyarodik ~ tn. i. 'einschwenken'.<br />
békanyúzó kés békanyúzóu kés fn. 'olcsó fajta, életlen,<br />
fanyelű bicska'.<br />
bekap ~ ts. i. 1. 'szájába kap, befal'. Odalöktem az<br />
ege:ret a Bodrinak:, a meg minygyá bekapta: 2. 'hamarosan<br />
elfogyaszt'. Kapjug be a früstö:köl, osztám men-nyijtjg dóiyguykra<br />
fele: 3. 'felkortyint'. Gérgéi ha bekap ety fél liter<br />
pájb)kát, hát sokat tud beszélni, tn. i. 4. 'beszokik vhova'.<br />
Bekapott ez a disz:nóu a szomszéd udvarára: 5. 'bejut' (hivatalba).<br />
Hálnak a papok ; Mai csag bekapok Eklézsijába vagy<br />
börtull (Nd.). 6. 'becsíp, megrészegszik'. Sz. Bekapta a göböt<br />
(megesett nőről).<br />
bekapar be- v. békapár ts. i. 'rákapart porral behint, beföd'.<br />
bekaparász ~ tn. i. 'becsíp, berúg'.<br />
bekapcsol be- v. bekapcsol ts. i. 'einkuppeln'.<br />
Békáskút Békáskut hn. (Csengerbagos).<br />
Békástó Békástóu hn. (Avasújváros).<br />
békástól be- v. békastöl ts. i. 'sárral, vízzel belucskol'<br />
(pl. szoknyát).<br />
hekastolódik be- v. békastolóudik tn. i. 'ázott v. harmatos<br />
fűtől meglucskosodik' (pl. szoknya). Be'kaslolóudott a ru:hám<br />
abba a hármalozs gaz:ba.<br />
hékatekenő békalekenőü fn. 'édesvízi kagyló héja'.<br />
békavar békavár fn. 'az ökör körmei közt keletkező var'.<br />
békavirág békavirág fn. 'caltha palustris'.<br />
béke béke (békét, -éje), bék- (békémet, békédet, békil) fn.<br />
'friede'. Ok se haggya béke:mel. Hagy békit annak a lúnak ?<br />
Nem- hágy neki bé:kil ?<br />
bekecs ~ (-el, -cse) fn. 'bundabélésü rövid felsőkabát'.<br />
békél békéli (-ek, -sz) tn. i. 'békés viszonyba lép'. Sz.<br />
Békélleg:, de né- felejtek: (= csak színleg békülök). L. megbékél.<br />
beken bekén ts. i. 'einschmieren, bestreichen'. Sz. Bekente<br />
a szemit (= becsípett).<br />
bekenő kefe bekenőij kefe fn. 'nyeles kefe, mellyel a fénymázat<br />
a lábbelire mázolják.<br />
bekéredzik be- v. békérőiidzik tn. i. 'bebocsátást kér,<br />
bekéredzkedik'.<br />
bekerít be- v. békerit ts. i. 1. 'kerítéssel körülvesz'. 2. 'kört<br />
von köréje'. A sze-mőücsöt hánkvetet füsüvél ké bekerite:ni.<br />
bekérődzik 1. bekéredzik.
ekerül be- v. bekerüli tn. i. 1. 'bejön'. Na-, kerüjjeteg<br />
bejjebb: ! 2. 'bejut'. Azulám be-kerültem a ti'rzérekhez.<br />
bekésér 1. bekísér.<br />
békesség békesség fn. 'friede'. Sz. Szenk a békes:ség<br />
vége a civakodásnak).<br />
békességes békességes mn. 'friedlich'.<br />
békételen békélelen mn. 'unzufrieden'.<br />
békételenkedik békételeykedik tn. i. 'elégedetlenkedik'.<br />
béketűrés béketűrés fn. 'geduld'.<br />
béketűrő békelürőü mn. 'türelmes, szelíd*.<br />
bekiabál bekijábáll 1. tn. i. 'bekiáltoz, berikoltoz'. 2. ts. i.<br />
'kiáltozva behí'.<br />
bekiált bekiját 1. tn. i. 'berikolt'. Kvjáccsatog bé az ablakom,<br />
mikor előijtlürjk járdok. 2. ts. i. 'kiáltással behív'.<br />
Kvjáccsa bé csak Sándort.<br />
bekísér bekésér ts. i. 1. 'hineinbegleiten'. 2. 'börtönbe,<br />
fogságba vezet'. Tennap az ap-ját izs bekésérte a csen.-dőiir.<br />
békít békit (-ek, -él) ts. i. 'békéltet, csendesít, csillapít'.<br />
É váiig békítette vóun ü:köd, de hasztalan: L. kibékít.<br />
bekíván bekii>án ts. i. 'katonai szolgálatra behí'. Mán a<br />
lek'kíssebbik (íjamat izs bekivánták: Ü'ra megént a másik<br />
tesvéremet izs bekivánták.<br />
béklyó békjóu (-t, -ja) ín. 'ló lábára kötött vas-, v.<br />
kötélbilincs'. Sz. Békjóuba leszi [a lovat] (= megbéklyózza).<br />
L. keresztbéklyó, szabad-béklyó.<br />
béklyókulcs békjóukóucs fn. 'az az eszköz, mellyel a ló<br />
lábáról a vasbéklyót lekulcsolják'.<br />
bekongóz be- v. békoygóuz ts. i. 'beharangoz, hírével<br />
betölti'. Be'kongóuzza vele a (adut.<br />
bekoreol be v. békörcöl ts. i. 'zsúp v. nádfedelet a tető<br />
gerincén beköt'.<br />
bekormoz be- v. békörmoz ts. i. 'korommal beken'.<br />
bekoszolódik be- v. békoszolóudik tn. i. 'beszennyeződik'.<br />
Nem- tudom é, hun tud ez a kendői) így bekoszolóud.ni.<br />
beköltözik bekőütözik tn. i. 'behurcolkodik (lakásba,<br />
faluba)'.<br />
beköp ~ ts. i. tr. 'felkortyint'. Be-köpötl ety kupica<br />
pá-jiykál.<br />
beköszön ~ tn. i. 'köszönve belép'. Be'köszönnek a<br />
kvráji palotába.<br />
beköt ~ ts. i. 1. 'zubinden' (pl. zsákot). 2. 'gyógyulás<br />
végett kötőszerrel beburkol' (sebet). 3. 'ólba, jászolhoz köt'<br />
(jószágot). 4. 'fejkendővel körülköt' (fejet). Sz. Tirdom,<br />
meglátnál, ha be vaut] kötve a (e:je (= bezzeg meglátnád,<br />
ha egy ügyes menyecske volna annak a helyén, amit keresel).<br />
Beköti az életit vkivel (— házasságra lép). Beköti a fejit vkivel<br />
(= férjhez megy) Ü' is jóuvál kötötte be a fe:jit, szegény<br />
73
as.szony. Nr. Ha az ennivivő leány a kasornyában bekötve<br />
felejti az edényt, őt is ott felejtik a kérők.<br />
bekötés bekötés fn. 'késő őszi idő, mikor a kinnjáró<br />
jószágot ismét hazahajtják az ólba'. Be-kötésig nem- kellet<br />
vgu hazahozni aszt az ök:röt. L. kihajtós.<br />
bekötöz ~ ts. i. 1. 'kötőszerrel körülburkol (sebet).<br />
2. 'ólba, jászolhoz köt' (jószágot).<br />
bekrétáz ~ ts. i. 'krétával befirkál, beken'.<br />
bekueorodik ~ tn. i. 'behúzódik, vhová bemegy és<br />
ott lekuporodik'. Be-kucorottut]k az esői) e:lőijll a kafibába :<br />
bekukkint ~ tn. i. 'hineingucken'.<br />
bekukucskál be- v. bekukucskált tn. i. 'nyilason, lyukon<br />
át benézeget'.<br />
bekulcsol be- v. békóucsöl ts. i. 'kulccsal bezár' (ajtót).<br />
bekutat ~ ts. i. 'összevissza keres'. A Irázsák megéntlem<br />
bekutattyák a kiráifit miirdéfele.<br />
békül béküli (-ök, béküsz) tn. i. 'békés viszonyba lép'.<br />
A fvfu szeretne má békühni, de az ap-ja nem béküli: Km.<br />
Aki harakszik, «• béküli: (= ha haragszik, majd megbékül).<br />
V. ö. békél. L. ki-, megbékül, összebékül.<br />
beküld be- v. béküd ts. i. 1. 'felszólítja, hogy menjen be'.<br />
2. 'bevitet, beszállíttat' (tárgyat a városba). Sze-redáy<br />
küggyég bé a félsöij:mel. K. = 'megiszik, felkortyint'. Még<br />
e/léb beküd vaty két pohár pájiij:kát.<br />
bél ~ (bélt; belem, beled, béli ; ri. belet is) fn. 1. 'darm'<br />
(emberi és állati). Fák a bé:lem. Kirázom a béld belöiilled !<br />
2. 'boglya, asztag, kazal belseje, közepe'. 3. 'gyümölcs husa'.<br />
Korié, álma, szilva, meggy, cseresznye béli. 4. 'csonthéjas<br />
gyümölcsöknek a kemény héjon belüli ehető része'. Dijóu, mogyoróit,<br />
szilvamag béli. 5. 'töknek, sárgadinnyének szálkás és<br />
nyálkás magtartó része'. 6. 'kanóc a lámpában v. mécsesben'.<br />
(1. mécses részei). 7. 'keresztfonál a vászonban'. Nyi'rtóunak<br />
nem- lehel eszt a fonalat hasznák.ni, csag beknek : II. 'kenyérnek<br />
a héján belüli része'. 9. 'némely növénynek taplószerű belső<br />
része'. A bodzafa béli. Sz. Po-kol a bé:li (= telhetetlen, nagyehető).<br />
Fékmolóullállom a bélc:det (fenyegetés). L. dinnye-,<br />
dió-, kenyér-, lámpa-, tök-, szitabél.<br />
belakatol be- v. belakatol ts. i. 'lakattal bezár' (ajtót).<br />
belát ~ tn. i. 'hineinsehcn'.<br />
Relavára ~ hn. (Kőszegremete).<br />
Itélavármoesár ~ hn. (Kőszegremete).<br />
belé bele (-ém, -éd, bele, -éyk, -étek, -éjek) hsz. 1. 'hinein'.<br />
2. 'miatta'. O'jan csitépalé vóul: ot, hogy mekfáfüld be:le<br />
a jejem. 3. ik. 'ein-, hinein-, heréin-'.<br />
beleakad ~ tn. i. 1. 'beleakaszkodik, beleszúródik'.<br />
Valami tö-vizs be-leakatl a szok-nyámba :, osz ki-hasitotta:<br />
2. 'ráakad, fennakad benne'. Még be-leakad a ha:jud valami
ágba : 3. 'beléköt'. Mikö<br />
akad :<br />
rósz' kedve vam, mindenkibe bele<br />
beleakaszt ~ ts. i. 1. 'horgas eszköszt beleszúr'. BeVakasztyuk<br />
a hárgol. 2. 'belemélyeszt'. Ne' ojan kicsi karét<br />
vágj :, a'kaz bele jónk a: kési. iíogy beleakasztotta a kormit<br />
a kezembe az a nyavajás macska ! Tirdom, éhálgat, ha bel'akaszlom<br />
a körmöm a két pojájá:ba !<br />
beléáll tn. i. I. 'belejő, elkezdődik benne, belékezd<br />
fájni'. Eecer-eccer ugy beléáll a derekamba a nyilallás, hogy<br />
ülni se tudok : Ne 1<br />
ugráj kinn ijeny nyakóu:com, mé beléd<br />
áll a nyava.ja. Ne' edd aszt a kotyóusz szilvát, mé beléd ál<br />
tülle a kóuji:ka. 2. 'belefog, belékezd'. A tidsóu véginn ájjulog<br />
bele a buzá.ba, ol ián ér'tebb e ki:csit. 3. 'belesülyed'. Az<br />
I'cik lova a Pis'károsom beleállott a sárba. Eccé csag beléáll<br />
a léi ely kotyká:ba,<br />
keret.<br />
osz se'hotyse tuggya belőiille kihúzni a sze<br />
belealszik belcátszik tn. i. 'belezsibbad, viszketésben és<br />
zsibbadtságban nyilvánuló fájdalmat okoz'. Jái, hogy belealult<br />
a hideg a kezembe !<br />
beleaprít beleaprít ts. i. 'apróra tördelve beléhullat'<br />
(pl. kenyeret a tejbe).<br />
beleárt<br />
kozik).<br />
~ ts. i. Sz. Beleártya magát (= beleavat<br />
bele-belenyilallik<br />
beleszúr a fájás'.<br />
~ tn. i. 'olykor-olykor belefájdul,<br />
belebeszél belcbeszéll<br />
szólásával zavar'.<br />
tn. i. 'beleszól (beszédbe), közbe<br />
belebolondul belebolondull tn. i. 1. 'vmi miatt bolonddá<br />
lesz'. Ne' törd ojá sokat rajta a fe:jed, mé belebolondulsz :<br />
2. 'bolondulásig beleszeret'.<br />
belebotlik ~ tn. i. 'megbotlik benne'.<br />
bclebösszent belebőijsszent<br />
énekel' (énekbe, dalba).<br />
tn. i. 'beleordít, bőszen bele<br />
belebúvik belebújik tn. i. 'belerejtőzik'. Sz. Az ördög<br />
buj'jom bele ! (Káromk.) Belebújt az ördög (= rosszindulat<br />
bujt bele).<br />
belecsap ~ ts. i. 'beleüt, belevág'. A bwgöj meg eg-gyigbe<br />
izs belecsapja a kcirmit, a má'sigba is. Sz. Csap'jom bele a<br />
meykü l (Káromk.)<br />
beleeseppen ~ ts. i. 1. 'cseppenve beléesik'. Bele ne<br />
cseppennyen a lé:be. 2. 'észrevétlenül belejut '(pl. örökségbe).<br />
hclecsimpajyózik<br />
kapaszkodik'.<br />
belecsimpáigóuzik tn. i. 'erősen bele<br />
beleesintalankodik belecsinlalankodik tn. i. 'beleszarik'<br />
(tr). Bclecsintidaykodott: a nadrágjába ijelti'.be.<br />
belecsúszik belecsúszik tn. i. 'belehúzódik'. Belecsúszott<br />
a madzag a gatyába (t. i. a gatya korcába).<br />
75
76<br />
beledől beledűl tn. i. 'belefordul, beleborul'. Beledül!<br />
a sze:ker a sárba :<br />
beledug ~ ts. i. 'belerejt, beletesz, beletol'. Jörr a kóu:dus,<br />
oz beledug a tarisznyájába : Be le ne dugd az uj:jod, mé<br />
fÖTÓu : Dug bele a lábod a esizsmá:ba (= húzd fel hirtelen<br />
a csizmád).<br />
beledűl 1. beledől.<br />
belecgyeledik 1. beleegyveledik.<br />
beleegyezik beleeggyezik tn. i. 'hozzájárul'.<br />
beleegyezés beleeggyezés fn. 'hozzájárulás'.<br />
bcleegyveledik beleegyeledik, beleöijgyclcdik tn. i. 'belevegyül,<br />
beleavatkozik'.<br />
beleegyvelít belcegyelit, beleöügyelit ts. i. 'belevegyít'.<br />
beleejt beleéji ts. i. 'hineinfallen lasseif.<br />
beleelegyedik, bcleelegyít n., 1. beleegyveledik, beleegyvelít.<br />
beleér beleér tn. i. 'belenyúlik' (pl. az ingujj az ételbe).<br />
beleereszkedik ~ tn. i. 'sich einlassen'.<br />
beleereszt ~ ts. i. 1. 'belebocsát, beleenged'. 2. 'beleönt,<br />
belecsorgat'. Valami piros levet ereszled bele a paszüi:ba.<br />
3. 'beleilleszt, beleékel' (pl. ruhába toldást). 4. 'belevés,<br />
belefúr'. Beleereszti az áitóuba a hevedért. Beléeresztettem a<br />
gerendába egy jóu eröüs pockot, mé má meg- vóut hasadva :<br />
.">. 'hosszában belesző'. Kék felőül csi-koi eresztettem be:le<br />
(vászonba). 6. tn. i. 'beleszarik'. Be leeresztett a nadrágjába :<br />
beleesik ~ tn. i. 1.'hineinfallen'. Va-lami beleesett :<br />
a sze-membe : 2. 'belekerül, belejut'. Az w jőüggye izs bele<br />
esett az árlér:be. Lehet ely köb:lös, ami a Gyülóunéjébull esed<br />
be:le. 3. 'belebetegedik, betegséget megkap'. Az-utám meg<br />
beleesel valami hinrlöübe. 4. 'keletkezik, támad benne'.<br />
A szalonnába be-leesett a jé:reg. Km. Pújának kés-, hogy<br />
beleessen (= jól vigyázz, mit adsz a gyermek v. éretlen ember<br />
kezébe).<br />
beleeszik ~ tn. i. 'vkinek ételébe, kenyerébe belekóstol,<br />
eszik belőle'.<br />
belefárad ~ tn. i. 'tőle v. miatta elfárad'.<br />
belefarol belefarol tn. i. 'farral belefordul, belesiklik'<br />
(pl. szán az árokba).<br />
belefekszik ~ tn. i. 'sich hineinlegen'.<br />
belefektet
clefosik ~ In. i. 'fosát beléereszti' (pl. gatyába).<br />
beleíú belefúl tn. i. 'hineinblasen'.<br />
belefúl ~ tn. i. 1. 'ertrinken, ersaufen' (a vízbe). 2.<br />
'tojásba fullad, keletlen marad' (csirke). Bos'szúl köütött a<br />
koklóu, feie belefúlt. Xr. Mikor a kotló költ, a közelében nem<br />
szabad sípolni, mert beleful a kis csirke.<br />
hclcuyőződik beleyyöüzöüdik tn. i. 'belenyugszik, beletörődik'.<br />
Kém az e:sőü, de ha nem' esik, hál abba izs belegijöijzőijdöm<br />
: Fák biz : a, lékkem, dehád bele kell abba győüzöud'.ni,<br />
amit az Isié rárjk : mér.<br />
lieleháji ~ tn. i. 'belelép, beletapos'. It vg valami moslékság,<br />
bedé ne hágj : ! Be'leháktam a lö'vizsbe.<br />
belehajít belehajit ts. i. 1. 'belevet, beledob'. 2. 'belecsap,<br />
belevág'. Aktul függ a kaszál.lás, hotyhát hoty hajiltya<br />
bele a kaszát az ember a fü:be.<br />
belehajt belehajt ts. i. 'belekormányoz, beleirányít',<br />
(szekérbe fogott lovat, ökröt). Ne' indujjátok ijen nagy<br />
écca.ka, még belehajtotok : valami hákvámba :<br />
belehal belehál tn. i. 'belefullad'. Közel vóut a leygér,<br />
Belchöutt az ember (vers).<br />
belehalad ~ tn. i. 'belesüpped, belemélyed'. Rá'léptem,<br />
asz' hittem, keménny :, oz be'lehalatt a jéllá:bom.<br />
beleharap ~ tn. i. 'hineinbeissen'.<br />
beleharapta! ~ ts. i. 'ráveszi, kényszeríti, hogy beleharapjon'.<br />
Be'leharaplaltya a kiráinét is a korté:be.<br />
belehasad ~ tn. i. 'a szélén megreped'. Beiehasatt a<br />
kör:niöm a kötözézs:be.<br />
belehentenjözik<br />
guru 1'.<br />
belehendérgöijzik tn. i. 'fekve beié-<br />
belehízik belehizik tn. i. 'bő ruhájának megfelelőre hízik'.<br />
helehömbörödik ~ tn. i. 'belegurul'.<br />
hclchümhür(|özik belehömborgőiizik tn. i. 'belegurul'.<br />
belehúavik belehugyik tn. i. 'belevizel'.<br />
belehuppan ~ tn. i. 'váratlanul beleesik, belezuppan'.<br />
K. Ile'gyé-vöijgyö hvkadalom, amijóuta belehuppant a vágyóimba<br />
(= váratlanul hozzájutott).<br />
belehúz belehúz<br />
zagot a gatyába).<br />
ts. i. 'belevon' (pl. cérnát a tűbe, mad<br />
beleír ~ ts. i. 'hineinschreiben'.<br />
beleiszik ~ tn. i. 'vkinek italába belekóstol, belenyálaz'.<br />
hclcízclcdik beleézeledik tn. i. 'belemerül'. Ugy beleézeledett<br />
az álvázs:ba, hogy nenr tudna kvtérni belöükle.<br />
belejön ~ tn. i. 1. 'beletanul, beleszokik, belegyakorlódik'.<br />
Fiejinte ne'hezem ment a kaszáklázs, de mos' má bele<br />
jöttem : 2. 'beleízeledik, belemelegszik'. Ha e -<br />
77<br />
belejön a be<br />
szédbe, meg' nem lehetne állítani : Sz. Belejöl :, mjnt a macs'ka<br />
a jb]gázs:ba (= ugyancsak beletanult).
7.S<br />
bclckankargózik belekat]kárgóuzik tn. i. 'beleakaszkodik,<br />
belefüggeszkedik' (pl. a saroglyába).<br />
belekap ~ tn. i. 1. 'hirtelen belekezd' (munkába). 2.<br />
'átterjed' (pl. tüz). Mán az óuk eresszibe is belekapott a : láng.<br />
belekapaszkodik ~ tn. i. 'erősen belefogózik'.<br />
belekerül belekerüli tn. i. 1. 'belejut'. Belekerült valami<br />
rósz- cimboraságba. 2. 'kosten'. Bisztosom belekerült halvám<br />
pei]göii:be ugy, mint egybe.<br />
belekever belekever ts. i. 'belevegyít, beleránt' (bajba).<br />
belekeveredik ~ tn. i. 'belevegyül, belekerül' (pl. bajba).<br />
belekezd ~ tn. i. 'belefog'.<br />
belekiált belekiját tn. i. 'belerikolt' (pl. vkinek a beszédébe).<br />
belekottyan ~ tn. i. 'hívatlanul beleszól' (beszédbe).<br />
belekotyog ~ tn. i. 'belefecseg, szükségtelenül beleszól'.<br />
hclckozmásodik ~ tn. i. 'beleszeret, belehabarodik'<br />
(tr.). Be'lekozmásodott : a móu-nár jángába :<br />
belekölt belekőüt tn. i. 'belefészkel'. Még be-leköütött az<br />
eger ebbe a ponyvá.ba.<br />
belekönyököl bejekönyökol tn. i. 'könyökével beletámaszkodik'.<br />
Be'lekönyökolsz: a lizdbe :<br />
beleköt ~ ts. i. 'hineinbinden'.<br />
1. bélel béliéi ts. i. 1. 'béléssel ellát' (ruhát). 2. 'boglya,<br />
asztag, kazal közepét berakja, betömi'. Békléld még a köze:pil,<br />
hogy be-le ne mennyen az e:sőü. '.i. 'keresztszálként belesző,<br />
keresztülsző'. Pamuttfd bélléltem a vász-.nat. L. kibélel.<br />
2. bélel 1. felbélel.<br />
belelép belelép tn. i. 'belehág, beletapos'. Km. Ne: menny<br />
ojam messzi:re, belelépsz : a tövizsbe ; (= lassan a testtel; ne<br />
húzd, mert elszakad).<br />
belelő belelü tn. i. 'hineinschiessen'.<br />
belelök ~ ts. i. 'belevet, beledob, beletaszít'.<br />
belemarkol belemárkol tn. i. 'hineingreifen'.<br />
belemárt ~ ts. i. 'hineintauchen'.<br />
helemászik ~, belemász tn. i. 'hineinkriechen'. K. Belemászott<br />
az adóusságba (= belebonyolódott).<br />
belemegyen ~, belemenygyen tn. i. 1. 'hineingehen'. 2.<br />
'belefér'. A kád-ba nem- megyém bele több öd zsák.nál.<br />
belemelegszik belemelekszik tn. i. 1. 'fölhevül benne'.<br />
Vezsd- le aszt a bun:dát, mé belemelekszél: 2. 'beleízeledik,<br />
belemerül'. Te- ugyam belemelegettél az ölvasázs:ba.<br />
belenéz belenéz tn. i. 'hineinschauen'.<br />
belenyilallik ~ tn. i. 'belefájdul, beleszúr' (a fájás).<br />
belenyugszik belenyukszik tn. i. 'megnyugszik benne'.<br />
belenyujt belenyiit ts. i. 1. 'kinyújtva beletart'. Nemeszem<br />
: meg, mé be-lenyűtoltad a nyél-.ved. 2. 'hosszában belesző'.<br />
Csikót nyiúottam be:le (a vászonba). Vö. belever 2.
elenyúl ~ tn. i. 'kezét, ujját belenyujtja'. Nerrr szabad<br />
a tálba belenyúlni.<br />
beleolt beleállt ts. i. 'benne elolt' Kivesznek a tüzbül<br />
hét- szem twzesz szenet, azd beleóuttyák ecs csu-pör vizbe.<br />
hclcügyclcdik 1. beleegyveledik.<br />
hclcöröködik ~ tn. i. 'belerögzik' (baj, hiba, betegség).<br />
belep belép ts. i. 'betakar, beborít, beföd'. A'lig leltem<br />
meg a sarog:ját, ugy belepte a : hóu. Sz. Be'lepte a köd a sze:mit<br />
(= részeg).<br />
belép belép tn. i. 'eintreten'.<br />
belepróbál belepróubáll ts. i. 'próba végett beledug'.<br />
Belepróubállam eszt a du:góud, de kicsi ez ebbe az iiveg.be.<br />
beleragad ~ tn. i. 1. 'beletapad'. Be-leragad az ember<br />
csizsmá:ja a sárba. 2. 'belekapaszkodik, belefogózik'. Beleragatt:<br />
az annya szoknyájába: 3. 'belemarkol'. Beleragattam<br />
rgyenesenn a hwjába. \. 'beleharap'. A kis- kutya beleragatl<br />
a finánc nadrágjába.<br />
beleragaszt ~ ts. i. 1. 'beleragadtat, eszközli, hogy beleragadjon'.<br />
Ra-gasszalog bele nadájt. 2. 'belefog'. Ha négyökröd<br />
beleragasztok, majd- éhuzza : Mind- a négy ökröd beleragasztottam<br />
: (a törzsökbe), oszt uly lultuk kihuz:ni.<br />
beleragózik beleragóuzik tn. i. 'belefogódzik, belekapaszkodik'.<br />
Ha mik- hár-mgm beleragóuzunk, é-huzzuk :<br />
1 . beleránt ~ ts. i. 'belesodor'. Másat izs beleránt a<br />
báj:ba.<br />
2. beleránt ~ ts. i. 'rántást pirít bele'. Be'le is rántottam,<br />
ki- is habáriam, mékse jóu. Rántog be.le e kis lisztet.<br />
belerezel belerezél tn. i. 'beleszarik' (tr.).<br />
beleroppan ~ tn. i. Sz. Beleroppant a derekamba (nehéz<br />
súly emelésétől a derekam megroppant).<br />
belerozsdásodik ~ tn. i. 'benne megrozsdásodik' (pl.<br />
kulcs a zárba).<br />
béles ~ (-t, -ek, -se) fn. mindennemű töltött tészta'.<br />
Lekváros, luróus, dijóus, álmázs béles. Sz. Nyúlik a szám a<br />
béles:re, de nem- eszeg belöiik.le (= vásik rá a fogam, de nem<br />
kapok).<br />
bélés béllés f-t, -i) fn. 1. 'futter'. 2. 'az ajtófél deszkaburkolata'.<br />
beleseggel beleseggéi tn. i. 'hátrálás közben beleül'.<br />
belesuppan ~ tn. i. 'belezuhan, hirtelen beleesik'. Belesuppantam<br />
: a sározs gödörbe :<br />
belesül belesül tn. i. 'belezavarodik, elakad benne' (pl.<br />
szavalatba).<br />
beleszakad ~ tn. i. 'vmiben elszakad'. KI kell: aszt<br />
ás-ni:, mé beleszakad a gyüke:re. Beleszakad a mad:zag a<br />
gályámba: Sz. Beleszakad a mad:zag (= éneklés közben<br />
elcsuklott a hangja, mert fenn kezdte az éneket).<br />
7!)
8 0<br />
belcszed beleszéd ts. i. 'egyenkint belerak' (pl. epret a<br />
kosárba).<br />
beleszeret ~ tn. i. 'szerelmes lesz bele'.<br />
beleszokik ~ tn. i. 'belegyakorlódik, hozzátörődik'.<br />
beleszól beleszóu'A tn. i. 1. 'közbevág, közbeszól' (beszédbe).<br />
2. 'szóval v. tettel beleavatkozik'. Más- izs beleszőni<br />
még ab:ba. Kapálni akartam :, de be'leszöullott az i:dőü.<br />
beleszólás beleszóullás fn. 'vminek elintézésében való<br />
jussa, szava vkinek'. Neki nincs- abba beleszóullá:sa, hogy ém<br />
mire kőiitöm a péze:met.<br />
beleszorul beleszorult tn. i. 'sich einklemmen'. Ne' jácc<br />
avval az üveg:gé, mé beleszorult az uj:jod. Sz. Be-leszorült a<br />
szentlé.-lek (mondják a nagyon öreg emberről). Sok' ész szoruld<br />
be:le (= sok esze van).<br />
belesző beleszií ts. i. hineinverweben'.<br />
beleszuszakol beleszuszaköl ts. i. 'beleprésel, belegyömöszöl'.<br />
Na- én ebbe a ládába amnyi mindend beleszuszakötam:,<br />
hogy ide ely tű' se férne: több.<br />
belesző 1. belesző.<br />
beletalál belelanáll tn. i. 'hineintreffen' (lövéskor, dobáskor).<br />
beletanul beletanult tn. i. 'jártasságot, gyakorlatot szerez<br />
benne'.<br />
beletapiekol bclelapicköl tn. i. 'beletapos, topogás közben<br />
belelép'. Bele ne tupickoffatok a tyukszár:ba.<br />
hclctapot ~tn. i. 1. 'belehág, belelép'. Be'lelapotol lalami<br />
üvegdarabba, osz fé-sértette a lábát. ts. i. 2. 'beletipor, belegázol'.<br />
Be'letapothatták aszt a lán-.cot a sárba is:<br />
beletelik ~ tn. i. 'vergehen'. Két- hét izs beletelik, mig<br />
az éké:szüll.<br />
beletér ~ tn. i. 'belefér, benne elfér, belemegy'. E'hetett:<br />
ol min-detjki:, amennyi be-letért:<br />
beletesz beleteszen ts. i. 'belehelyez',<br />
beletojik ~ tn. i. 'beleszarik' (tr.).<br />
beletolt belelőni ts. i. 'beleönt'.<br />
beletörik ~ tn. i. 1. 'benne eltörik' (pl. fúró a fába).<br />
2. 'zúzódás miatt foltot hagy rajta'. A zőijk fii be-letört a<br />
gályámba.<br />
beletörődik beletöröiidik tn. i. 'belenyugszik'.<br />
belelrefel beletrefél tn. i. 'beletalál'.<br />
beletud ~ ts. i. 'beleszámít'. Aszt izs belctudom a beri-.be,<br />
amit a fmnya seggitett:<br />
beleugrik ~ tn. i. 1. 'beleszökik'. Tedd' el innen aszt a<br />
ka:szát, mé beleugrik a: tű. 2. 'beleöli magát'. Beleugrott a<br />
Sza'mozsba.<br />
beleüt ~ ts. i. 1. 'belecsap, belesujt, belevág'. Üzs' bele<br />
a markomba ! Beleütött a met]:kü. A fe'fid beleütötte: az
asrtálba: 2. 'tör'(tojást). Émmég ü-tög bele vahj három lo:jást.<br />
Sz. Mindembe beleüti az ó:rát (= minden lében kanál).<br />
belevág ~ ts. i. 1. 'dareinhauen'. Be-le akarta vágni a<br />
féi:szét az ökörbe: 2. 'benne megüt, hozzáüt'. Belevákta a<br />
fejit az asztál szélibe: tn. i. 3. belecsíp, belemetsz'. Be-le<br />
tanált vág:ni a filibeaz ollóu:vál. 4. 'bátran belefog'. Hátmégis<br />
esag beleváktál az épitézs'be ?<br />
belevaló belevalói} fn. 'keresztszál a vászonban, melyet<br />
a vetélővel szőnek bele'. Rosz- vói}t ennek a vászon:nak a<br />
belevalóuja is, a fékmenöüje is.<br />
belevasal belevasál ts. i. 'vasalóval belesüt, beleszárít'<br />
(piszkot a ruhába).<br />
belever belever ts. i. 1. 'beleütöget' (pl. szeget a falba).<br />
2. 'keresztben belesző'. Vérjeteg be:le csikót is: Sz. A- menyasszon<br />
drjóubéi, A- vőülegém belever (Adorján) (= tr. coit<br />
cum ea).<br />
beleverő beleveröü fn. 'keresztfonál, melyet a bordával a<br />
vászonba beleszőnek, belevernek'. Pamut en.neka fékmenöüje<br />
is, a beleveröiije is.<br />
belevés belevés ts. i. 'eingraben' (pl. nevet a fába).<br />
belevesz belevész tn. i. 1. 'belepusztul, belehal' (vízbe).<br />
2. 'beleköt'. Te meg a kuiyába izs belevesznél:<br />
belezavar belezavar ts. i. 'gondolkodásában, előadásában<br />
megháborít'. Mos- má nem- tom, hü haltam: é, mé belezavartál:<br />
belezavarodik ~ tn. i. 'belesül, fennakad' (leckébe,<br />
beszédbe).<br />
belezna ~ (-át, -ája) fn. 'szövéshiba, mely akkor keletkezik,<br />
ha szövés közben egy hosszanti fonál elszakad s helyén<br />
üres marad a vászon'.<br />
bclezúdit belezudii ts. i. 'hirtelen beleönt' (pl. nagymenynyiségü<br />
vizet).<br />
bélfa ~ fn. 'a járomnak függőlegesen álló két lapos fája,<br />
mely a nyakfát az aljfával összeköti. L. járom.<br />
bélfonál bcljonál fn. 'keresztfonál, melyet a vetélővel a<br />
vászon hosszanti fonalai közé szőnek'. L. nyújtó, felmenő ;<br />
beleverő.<br />
hélburok ~ fn. 'bélhurut' (népetim., Mikola).<br />
bélhurut bélhurol (Szamosszeg) fn. 'darmkatarrh'.<br />
beli ~ isz. 1. 'gyermekaltató szó, melyet ringatáskor<br />
dúdolgatnak'. Beli, buba, beli ! Be-li, fifam, beli. Beli,<br />
beli, beli, beli, bel. 2. gyny. 'feküdj, aludj'. Sz. Beli, buba,<br />
be-li: kirtyával vaty teili (= ravaszsággal vagy teli).<br />
belisztez ~ ts. i. 'liszttel behint'.<br />
beljebb bejjebb hsz. 1. 'tovább befelé'. Fekiigy bej-jebb:<br />
2. 'tovább bent'. Sok'kál bejjeb vam még a Kortéjes pa.tak.<br />
béllel, béllés 1. bélel, bélés.<br />
Csüry Unlint : Szamoshiiti szótúr I. 6<br />
81
82<br />
bcllenget bellenget ts. i. 'pillantgat, tekintget' (l)abolc).<br />
L. rá-rábellenget.<br />
belíí belőij (-je) fin. 'vminek belseje, belvilága'. Vauk<br />
ojan: nagy, mint ez a ház belőir.je. (Kispeleske.)<br />
belök be- v. belök ts. i. 1. 'bedob. 2. 'betaszít'.<br />
belől belőiill hsz. 1. 'bent, belül'. 2. 'aus' (szragozva)<br />
Belöiillem, belőülled, belőijlle slb. (= aus mir, aus dir, aus ihr).<br />
3. 'közül'. Ötg vonlunk:, egy mekhóut má belöiil.lüyk.<br />
belőlrünnen belöiirünnen hsz. 'belülről'.<br />
bélpainiit ~ fn. 'a vászonba keresztben szőtt pamut'.<br />
bélpoklos ~ mn. 'nagyehető, telhetetlen'.<br />
belső belsőit (belseje) mn. 1. 'belül eső, bent levő'. 2. 'a<br />
szekérrúd mellé jobbra fogott' (ökör). Mintha sántítana ez a<br />
belsői) ökör. II. fn. 'vminek belső része' (1. belől).<br />
belső ember belsői) ember fn. 'egyházi hivatalt viselő<br />
ember' (pl. pap, tanító, kurátor).<br />
Kelsőkút Belsőnkül fn. kútnév (Egri).<br />
Itelsőputru Bélsöiiputru hn. (Pálfalva).<br />
belső rész bésöii rész fn. 'benső, a test belseje'. E-géssz<br />
alájárta ez a kis pálinka a bésöii része:mrl.<br />
belsőség bélsöiiség (-el, -e) fn. 'a faluban levő háztelek'.<br />
belső-világa bélsőu-világa fn. 'belseje vminek'. Vóut- vaty<br />
három lépés széles a bélsöii-vilá:ga.<br />
belsőzseb bélsőiizseb fn. 'a kabát szárnyán belül varrt<br />
nagy zseb, tárcazseb'.<br />
bélszivásos ~ mn. 'fiatalkori sérülést ki nem forrt, hibás<br />
belü' (fa).<br />
Keltelek Béllelek hn. (Adorján, Sárköz),<br />
belül bej ült hn. 'bent'.<br />
belvilág belvilág fn. 'vminek a belseje, térfogata'. Hatméter<br />
a bélvilá.ga.<br />
bélyeg béjeg (-el, -je) fn. 'marké' (levélre, okmányra).<br />
hélyog béjog, bijjog (-ot, -ja) fn. 'jegy, jelzés, kül. jószág<br />
farára sütött v. festett betű v. folt'.<br />
bélyogoz béjogoz, bijjogoz (-ok, -öl) ts. i. 'jeggyel, bélyeggel<br />
ellát, bélyeget fest, süt reá' (pl. jószágot). L. megbélyogoz.<br />
bemasíroztat bemaséroszlal ts. i. 'bezavar, berendel' (tr.).<br />
Maséroszlazs be- a pu.ját, mé jön- a csör:da.<br />
bemászik ~ tn. i. 'mászva, négykézláb csúszva bemegy'.<br />
bemázgitál bemétzgitáll ts. i. 'bemázolgat, bekeneget'.<br />
bemázol bemázol ts. i. 'beken*.<br />
bemegyen bemenygyen tn. i. 'hineingehen, eintreten, einfahren'.<br />
bemelegít bemelegít ts. i. 'befűt' (szobát),<br />
bemelegszik bemelekszik tn. i. 'befül, meleggé lesz' (szoba),<br />
bemellez bemejjez ts. i. 'domborúvá tölt, rak' (pl. kazlat).<br />
Bemejjesztük a kaz:lat, hátha esői) lessz az écca:ka.
emenet ~ fn. 1. 'bemenés'. hsz. 2. 'bemenéskor, bemenés<br />
közben'.<br />
bemeszel bemeszél ts. i. 'mésszel befest'.<br />
hemohosodik ~ tn. i. 'mohossá lesz'. Sz. Mo-hosoggyom<br />
be a küszö.bod (átok, Adorján).<br />
bemosatlanít bemosatlanit ts. i. 'beszennyez, mosatlanná<br />
tesz (edényt)'. Be-mosatlanittya a sok szü.-rőüt.<br />
Bence ~ (-ét) szn. Xr. Kukurica Bence, Kisült a<br />
kemence (a perec, népi nyelven : 'kukurk lyukán félszemmel<br />
átnézve mondják a gyermekek).<br />
Rencchalma Bencehálma hn. (Gacsály).<br />
Beneeszey ~ hn. (Fertősalmás).<br />
Bencida ~ fn. mesebeli helynév'. Sz. Hencidáriú Bencidájik<br />
fáit a sárga: lé (= hétországra szóló lakodalmat<br />
csaptak).<br />
Bendc ~ kaszáló név (Ricse).<br />
bendö böndőü f-t, -je) fn. 1. 'kérődző jószág gyomrának<br />
első terjedelmes része'. 2. 'emberi gyomor' (g.) Megrakja a<br />
bön:döi)l (= jóllakik).<br />
hendős bondöüs mn. 1. 'nagybélű, nagyehető'. 2. 'nagyhasú,<br />
pocakos'.<br />
Benedek ~ hn. (Nagypalád).<br />
Benel'ar ~ Benejár hn. Ököritó.<br />
Benésláz ~ hn. (Kisbábony).<br />
benéz benéz tn. i. 1. 'hineinschauen'. 2. 'belátogat'.<br />
Henyeiö Bengetóu hn. (Császló).<br />
benn ~ (-em, -ed, -e, -ijyk, -etek, -ek) hsz. 1. 'belül, vminek<br />
a belsejében'. 2. 'lapda- v. tekejáték alkalmával a kezdő és<br />
győztes párt helyén, a vezető helyen'. Szé-gyélhetilek, hoty<br />
sose vóulalog: benn. Sz. Né- vagyok se- ki, se- benn (= nem jól<br />
van a sorom).<br />
beimemarad bennemarad tn. i. 1. 'kudarcot vall, bennsül,<br />
szégyenben marad' (vitatkozáskor). 2. 'vesztes marad'<br />
(kártyajátékban).<br />
benneteket ~ sz. nm. tárgyesete 'euch'.<br />
bennkoszt betjkoszt fn. 'kosztfizetés' (nőtlen béresnek).<br />
bennkosztol bcnkoszlöl tn. i. 'gazdája házánál étkezik'<br />
(nőtlen béres, cseléd).<br />
bennkosztos be.nkosztos mn. 'gazdájánál étkező' (nőtlen<br />
béres, cseléd).<br />
bennől bennöul hsz. 'belülről'.<br />
bennült bennőiitt hsz. 'belülről' (Kőszegremete).<br />
bennünk bennwjk sz. nm. tárgyesete 'bennünket" (Mez őgecse).<br />
bennünket bennünköt sz. nm. tárgyesete. 'uns'.<br />
benő benőül ts. i. 1. 'fölver, telenő'. A sog gizgaz még<br />
8 3
84<br />
az árkot izs benöijtte: tn. i. 2. 'beforr' (pl. sérülés a fán).<br />
Sz. Benöiilt a feje lággyá (= érett az esze).<br />
henyakal benyakál tn. i. 'berúg, becsíp'.<br />
benyálaz ~ ts. i. 'nyálával beken'.<br />
benyit ~ tn. i. 1. 'kívülről jőve ajtót nyit'. Benyitok.;<br />
hát' az as'szony ot' fekszik a hász' közepinn: 2. 'benéz, belátogat'.<br />
Ha ára jársz, nyizs- bé ára a beteg asszö:ra.<br />
beolajoz ~ ts. i. 'olajjal beken'.<br />
beolt be- v. béóut ts. i. 1. 'einpfropfen' (fát). 2. 'einimpfen'<br />
(pl. himlő ellen). 3. 'löschen' (meszet), 4. 'laben, gerinnen<br />
machen'. Eszt a te'jel mim' be akarod óulani?<br />
bepakol be- v. bepakol ts. i. 1. 'einpacken'. 2. 'elkölt, megeszik'<br />
(tr.) Bepakolta, ami a tarisznyába: vóut.<br />
bepanaszol be- v. bepanaszol ts. i. 'bevádol, bejelent'.<br />
beparancsol be- v. beparancsol ts. i. 'elkölt, megeszik'.<br />
Na; ha eszt a darap kölbázd bcparancsojjuk, ak-kor oszt<br />
hákgathatut]k:<br />
beperel be- v. beperel ts. i. 'perbe fog, törvény előtt<br />
bevádol'.<br />
bepillézik ~ tn. i. 'pillével bevonódik' (pl. forralt tej).<br />
bepirosít be- v. bépirossit ts. i. 'pirosra fest'.<br />
bepiszkol be- v. bépiszköl ts. i. 'bemocskol, beszennyez'.<br />
bepiszkolódik be- v. bépiszkolóiidik tn. i. 'beszennyeződik,<br />
bemocskolódik'.<br />
hepofáz ~ ts. i. 'elkölt, megeszik' (sértő értelmű).<br />
bepókál bepóukáll ts. i. 'bepólyál, pólyába göngyöl'<br />
(csecsemőt).<br />
beporosodik ~ tn. i. 'porossá lesz'.<br />
beporoz ~ ts. i. 'porral behint, porral bepiszkol'.<br />
bepóznáz be- v. bépóijzmáz ts. i. 'póznával ellát, póznával<br />
körülrak' (pl. boglyát).<br />
beprábol ~ be- v. béparáhol ts. i. 'befecskendez, vízzel<br />
meghint' (vasalni való ruhát).<br />
bér bér (-1, -i) fn. 1. 'szolgálatért járó, alku szerinti<br />
fizetés'. 2. 'ház v. jószág használatáért fizetett díj'.<br />
3. 'fizetésül adott'. Van' ojam böj:lár, améknek van' lisz'<br />
tkzenkéd darab ju fizetése, két' öiitöii fej'jér ruha mek kéd'<br />
bér bá'rány (Óvári). Km. Szegöijdöd bér, osz'tot konc (=a bérben<br />
előre meg kell állapodni, hogy egyik félt se érje csalódás).<br />
Aki bérbe atta a jarát, az ne' panaszkoggyon : (= ballépésednek<br />
viselned kell a következményeit).<br />
beragaszt ~ ts. i. 'zukleben'. Az abiukod be- ké ragasztani<br />
valami pappiros.sál.<br />
berak ~ ts. i. egyenkint betesz' (holmit vmibe, ablakokat).<br />
berámáz ~ ts. i. 'einrahmen'.<br />
1. beránt ~ ts. i. 'hirtelen behúz'.
2. beránt ~ ts. i. 'rántással elkészít' (ételt). Sz. Be- is<br />
rárrtotla, ki- is habarta, mint az ecceri asszony a ká:vét,<br />
mék'se jóu : (Adorján).<br />
beráz ~ ts. i. 'behint, beszór'. Be-rásztam a kendérfőü:det<br />
szakmával.<br />
berbeneei szilva bérbenceji szilva fn. 'besztercei szilva,<br />
magvaváló, édes őszi szilva'. Nr. Aszalásra és lekvárfőzésre<br />
használják.<br />
bére bérc (-et, -e) fn. 'erdős v. kopár vad hegy, melyet<br />
müvelésre nem használnak'.<br />
Bereeskehát ~ hn. (Mánd).<br />
Berek ~ (Berket, Bérkenn) falunév (= Szárazberek).<br />
bereked
86<br />
Bertók Bérlöuk (férfi szn.) Sz. Kabdos :, mim Bertánk<br />
a metjkü.höz (= fühöz-fához kap).<br />
berúg berúg tn. i. 'becsi]), megrészegszik'.<br />
berukkol berukkol tn. i. 'bevonul katonának'.<br />
berzel bérzél (bérzelek, -élsz) ts. i. 'szétszór, fölráz'<br />
(pl. sarjúrendet szárítás végett). L. felberzel, széllyelberzel.<br />
berzembukkos bérzembukkos mn. I. 'borzas bajuszú<br />
és szemöldökű'. 2. 'zsémbes, zsörtölődő'.<br />
berzenkedés berzenkedés f-t, -ej in. 1. '(kotló)sivalkodás'.<br />
2. 'zsörtölés, veszekedés'.<br />
berzenkedik bérzetjkedik (-ek,-él) tn. i. 1. 'tollait fölborzolva<br />
sivalkodik' (a kotló, ha vki közeledik hozzá).<br />
2. 'zsörtölődik, veszekedik'. Menyuzs berzenkedett is érte ére<br />
a púiéira. L. felberzenkedik, ráberzenkedik.<br />
berzsen berzseny (-nt, -nye) fn. 'alkörmösből készített<br />
piros festék húsvéti tojáshoz'.<br />
besároz ~ ts. i. 'sárral bemocskol, beken'.<br />
besavanyít besavanyít ts. i. 'einsauern'.<br />
Besenyő Besenyőit hsz. (Gacsály).<br />
besérül besérüli tn. i. 'észrevétlenül belopózik, beoson'.<br />
Be sérült az ái:lóunn.<br />
besoroz ~ ts. i. 'bevesz katonának'.<br />
besóz be- v. bésóuz ts. i. 'konzerválás végett sóval behint'<br />
(pl. sertéshúst).<br />
besötétedik besetétedik tn. i. 'sich verfinstern*.<br />
besötétít besetétit ts. i. 'sötétté tesz'.<br />
besrófol beslúuföl ts. i. 'zuschrauben'.<br />
bestéién, bestelenkedés, bestelenkedik, bestelenséy I. becstelen,<br />
-kedés, -kedik, becstelenség.<br />
besüt
Asz' mgntág, beteg vóulál: — Beszéd: a csak' Sz. Beszédbe<br />
ál vélte (— szóba, beszélgetésbe ereszkedik). Nem' pászólt<br />
a beszég-gyek (= összevesztek). Ez' a beszéd! ( = ez már<br />
helyes beszéd, helyes dolog! de gyakran ironikusan). [Az<br />
ember,] se' szólj, se' beszéd, [leugrik a szekérüli] (= szó nélkül).<br />
Km. Beszédnek min'dem megjár: ( = nem kell minden<br />
beszédnek felülni). Sog- beszét szegeség : (= ne sokat beszélj,<br />
hanem cselekedjél).<br />
beszédes beszéde: mn. 'közlékeny, jó társalgó'. Jdy<br />
beszédes ember ez a Ju.hász.<br />
beszeg be- v. bészég ts. i. 'szélit keskenyen visszatürve<br />
végigvarrja' (szövetet, vásznat).<br />
beszegés beszegés fn. 'szövet visszatürl szélének végigvarrása'.<br />
beszegez ~~ ts. i. 'zunageln' (pl. ládát, ajtót).<br />
beszegődik be- v. bészegóüdik tn. i. kikötött bérért<br />
szolgálatba áll'.<br />
beszél beszéli (beszéllek, beszélsz) ts. i. 'sprechen, reden'.<br />
Sz. Beszéllek a feji.vél (= 1.'lelkére beszélek' ; 2. 'észretérítem').<br />
Beszéli a levegőéibe v. beszéli a nagy világba (= hazugságot,<br />
valótlanságot beszél). Azér beszél, hogy e ne<br />
aluggyon : (= ostobaságokat fecseg, jártatja a száját).<br />
Könnyem beszéli (= jó dolga van, könnyű neki). Km. Könnyű<br />
beszél:ni, nehéz meklen:ni (= könnyű a szó, nehéz a tett).<br />
L. bebeszél, hazabeszél, el-, ki-, meg-, összebeszél.<br />
beszélget beszélget (-ek, -él) ts. i. 1. 'mondogat, ismételget',<br />
ö'rökösönn a ji'ja döugád beszélgeti : tn. i. 2. 'társalog,<br />
diskurál*. Beszélgetni vontam :<br />
beszélgetés beszélgetés (-t, -e) fn. 'társalgás, csevegés'.<br />
beszemez — ts. i. 'a karikáján áthúzott láncot a láncszemen<br />
keresztülszúrt szemzőfával a karikánál megrögzíti'.<br />
Beszemezi a láncot.<br />
beszennyez ~ ts. i. 'bepiszkol, szennyessé tesz (ruhát)'.<br />
beszentel be- v. bészentél ts. i. 'einweihen*.<br />
beszí be- v. bészíj ts. i. 'belehel'.<br />
beszól be- v. bészóull tn. i. 'vmit megmondani bemegy*.<br />
Szóui' bé Imre bátyádmak, hogy indülhatw)k :<br />
beszór be- v. bcszöur ts. i. 'behint'.<br />
beszorít be- v. beszorít ts. i. 1. eindrangen, einklemmen'.<br />
2. 'beűz, beüldöz, bekerget'. Beszorították valami verembe,<br />
oszt ot jü'be vérlék.<br />
beszorul be- v. bészorull tn. i. 'szűk helyen megszorul,<br />
megreked'. Beszorult a feje a zá'pok közzé:<br />
besző be- v. bészü ts. i. 'végigsző, megsző'. Máma beszütlem<br />
ely kendet.<br />
beszuszakol be- v. bészuszaköl ts. i. 'szűk helyre beprésel,<br />
beszorít'.<br />
8 7
88<br />
beszíí 1. besző.<br />
betakar be- v. bétakár ts. i. 'beborít, beburkol',<br />
betakargat be- v. betakargat ts. i. 'gondosan beburkol',<br />
betakarodik ~ tn. i. 'bekotródik'. Betakaroggyatok<br />
az uccá:rull !<br />
betakarózik be- v. bétakaróuzik tn. i. 'betakarja, beburkolja<br />
magát'.<br />
betanít be- v. bétanit ts. i. 'abrichten, dressieren' (kutyát).<br />
betapaszt ~ ts. i. 'sárral betöm' (pl. nyilast, repedést).<br />
bet apót ~ ts. i. 1. 'lábbal döngölve betöm'. Be-tapottam<br />
az egérju:kat főiid'dél: 2. 'taposással konzervál' (káposztát<br />
hordóban). Az vdém be-tapottg vaty három hördóu káposz:tát.<br />
K. Mán az ökveykét esztendőüd be-tapottam : Tavai őiisszel<br />
tapottam bé a hetvéhetedik eszten-.döijt (= betöltöttem).<br />
betaszít be- v. bétoszit ts. i. 'betol'. Tosziccsug bé a széke-rét<br />
a szém-be :<br />
beteg ~ (-en)mn. 'krank'. Sz. Be-tek, fekszik; fékkél,<br />
eszik; kkmety, szarik (g. = nem igazi beteg). Lfenkör mán<br />
a be-feg is ki fele forog az ágy:bull (= késő van már, felkelhetsz<br />
már). Xr. A betegnek a néphit szerint azt az ételt kell<br />
adni, amelyet nagyon megóhajt, mert az gyógyítja meg. —<br />
Ha a beteg folyton más-más ágyba kívánkozik, halálát érzi.<br />
beteges ~ mn. 'folyton gyöngélkedő'.<br />
betegesedik 1. elbetegesedik.<br />
betegeskedés betegeskedés (-t, -e) fn. 'folytonos gyengélkedés,<br />
hosszan tartó betegség'.<br />
betegeskedik ~ tn. i. 'folyton v. sokszor gyöngélkedik'.<br />
betegség betekség (-el, -e) fn. 'krankheit'. Xr. Az új ruhát<br />
először a macskára kell feladni, hogy arra szálljon a betegség.<br />
betegszik belekszik (-em v. -ek, -él; betegetlem, betegedett<br />
stb.) 1. lebetegszik.<br />
betelik ~ tn. i. 1. 'teli lesz, betöltődik'. Betelik az á:rok,<br />
ha nem takaridgaktyuk. 2. 'beteljesedik, valóra válik'. Teráitad<br />
izs betőijtl a nagyapád mondá:sa, hogy a'ki né fér a lapéilom,<br />
máid- éfér az azsa:gonn. 3. 'megelégszik'. Nem- tudnég<br />
be-télni g nézési:vél.<br />
beteljesedik be- v. bélefjesedik tn. i. 'valóra válik'.<br />
beteljesít be- v. bélejjesit ts. i. 'betölt, kielégít'. Mimdey<br />
kényit-kedvid betejjesitem :, csak tof-fon :<br />
betemet ~ ts. i. 'földdel behantol, betakar, betöm' (pl.<br />
gödröt).<br />
betentáz 1. betintáz.<br />
betér ~, betér tn. i. 1. 'befordul, bekanyarodik' (az úton).<br />
2. 'bemegy'. Éry kis férek, Ha- betérek, Karácsára hurkát<br />
kérek (karácsonyi rigmus). 3. 'befér, behelyezhető, átfér'.<br />
Ugy mekhizol:, hogy nem tér be az ai:tóunn.<br />
betereget ~ ts. i. 'beterítget'.
eterít be- v. béterit ts. i. 'beföd, betakar' (pl. ponyvával<br />
a zsákokat).<br />
betessékel be- v. bélessékel<br />
behív'.<br />
ts. i. 'udvariasan, tessék szóval<br />
betesz be- v. béleszen ts. i. 1. 'behelyez'. Be-tettem az<br />
iive:get az álmárijomba: 2. 'becsuk (ablakot), kilincsébe tesz<br />
(ajtót), behajt (könyvet)'. 3. 'betétként elhelyez'. Az ó-kör<br />
arád betettük a bayg-ba. K. Na %<br />
, betel nékem ez a kötéreva.lóu.<br />
Na-, ezek a szerbek ugyam be-lettek magárnak (= befütyöl,<br />
bajt, galibát, kárt okoz). Sz. Na\<br />
(= bajt, galibát, kárt okozott).<br />
e be-tette nekem az áiítóut<br />
betetéz ~ ts. i. 'tetőt rak reá, tetővel ellát'. Lapos<br />
marad a ka-zál, mé nincs mivel beletéz.ni. Hántunk rá szakmád,<br />
de nem- tetésztüg: be.<br />
betevő betevői) mn. Sz. Betevői) falat ( = ennivaló, élelem).<br />
Még a be-tévői) fa-lattyát is kiveszik a szájábull az embér:nek.<br />
hetintáz be- v. bétentáz ts. i. 'tintával bemázol, bemocskol'.<br />
betlehem ~ (-el) fn. 'gyertyával kivilágított csillag,<br />
vagy a betlehemi jelenetet tartalmazó házikó, melyet karácsonykor<br />
házról-házra hordanak a betlehemesek'.<br />
Betó Belóu hn. (Tiszakóród).<br />
hetónika belóunika<br />
(kerti virág).<br />
(-át, -ája) fn. 'betonica officinalis L.'<br />
betoszit 1. betaszít.<br />
betölt be- v. bétöiit ts. i. 1. 'beönt' (pl. folyadékot) 2. 'betöm'<br />
(gödröt). 3. 'beteljesít'. Mindéi) ki-váságád betöiitöttem :<br />
4. 'átlép (időpontot)'. Tennap töütöttem bé a tizenötödik<br />
eszten:döi)t.<br />
betör, be- v. betör ts. i. 'bezúz' (ablakot, fejet).<br />
betörik ~, betörik tn. i. 'bezúzódik, törés következtében<br />
léket kap'. Km. Szóujj- igazad, betörik a fe:jed (= az igazmondás<br />
nem tetszik az embereknek).<br />
betud ~ ts. i. 'beszámít'. Aszt a szekér követ is tesség<br />
betud:ni, akit a ta-vaszö hosztam :<br />
hetuhad ~ tn. i. 'bedugul'. Be van tuhadva az öröm a<br />
náthá-.tull. Betuhatt az eggyik fi:lem, nem- hallok vélle : jóul.<br />
betuhul bcluhull<br />
á:rok.<br />
tn. i. 'betömödik, eldugul'. Betuhüll az<br />
betű betű (-1, -je ; belüköl) fn. 'buchstabe'.<br />
betűr ~ tn. i. 'nyakát a járomba dugja'. A Remdes némakor<br />
belűr:ni. tikjába kijátottam a Csákóunak „tűr: be",<br />
nem- tűrd : be<br />
betűz betűz<br />
L. kibetűz.<br />
(-ök, -öl) ts. i. 'betünkint olvas, sillabizál'.<br />
betyár — (-t, -ja, -ok) fn. 1. 'szegénylegény, kóbor útonálló'.<br />
2. 'vakmerő, férfias, katonás'. Zskga be-lyár fiju vóul a<br />
katonaság:nál. II. Betyár ökör-, ló- és kutyanév.<br />
Ml
90<br />
belváros ~ (-onn) mn. 'nyalka, kackiás'. Férecsapom<br />
betyáros kalapom (Nd.). Megái le Barna jány I Nem jársz<br />
mindég betyárosonn az uccánn (Nd.).<br />
beugrat ~, beugrat tn. i. 'bevágtat, benyargal', jfi se<br />
vettem asz tréjára, Beugrattam Törnajjára (Nd.).<br />
beugrik ~ tn. i. 'hineinspringen'. Mikor ér) k'ugrottam<br />
az ab'lakona, akkor ii b ugrott az áj-tóunn.<br />
beúszik be- v. beúszik tn. i. 'hineinschwimmen'.<br />
beül be- v. béül tn. i. 'sich hineinsetzen'. Sz. Beül a<br />
juzsba (= birtokba veszi az örökséget).<br />
beültet be- v. beültet ts. i. 1. 'hineinsetzen'. 2. 'beplántál'.<br />
beül ~ ts. i. 1. 'ütéssel benyom ; betör, bezúz', Uzs- be a<br />
kalapot tele:jil. Vigyáz :, mé beütöd az abla:kot. szt. i. 2.<br />
'sikerül'. A sóirgörnag beütött a repcetér.més. Sz. Be se üti<br />
hozzám az ö.rál ( = be se néz, be se látogat).<br />
bevág ~ ts. i. 1. 'einschneiden, einhauen'. 2. 'erősen<br />
becsap (pl. ajtót), bedob'. Ingem, gatyám bevágom ely sarogba<br />
(Nd.). 3 'bekapál'. Bevágom itt eszt a nagy mu.hárt. Be-vágom<br />
a barázdákat a szekér edöütt. 4. 'felhajt, felkortyint, megiszik'.<br />
Áron Dávidnál beváguyk vagy nyóuc liter gabonóuriu:moi.<br />
szt. i. 5. 'sikerül, beválik. Az idém be-vágott a méjtárdás.<br />
bevágat ~ ts. i. 'berámáztat' (képet).<br />
bevakol be- v. bevakol ts. i. 'vakolattal bevon'.<br />
beválik be- v. bévállik tn. i. 'alkalmassá lesz'. Be vállik ez<br />
a ka.sza, sóu-gör, csak must-rájjam meg vaty kéc:cér.<br />
bevall ~ ts. i. 1. 'beismer' (bűnt). 2. 'adókivetés számára<br />
jövedelmét, vagyonát kimutatja'.<br />
bevallás ~ fn. 'jövedelem és vagyon kimutatás adókivetés<br />
számára'.<br />
bevált, be- v. bévát ts. i. 1. 'vkinek belépődíját megváltja'.<br />
Tégedet izs bévátalak a bál.ba. 1. 'pénzért becserél'<br />
(dohányt a beváltó hivatalnál).<br />
beváltás bevátás fn. '(dohánynak) pénzért becserélése'.<br />
bevarr be- v. bevár ts. i. 1. 'einnahen, zunáhen' (pl. feslést).<br />
2. 'ruha felbontott szélébe varr' (pl. pénzt).<br />
bevasal be- v. bevasal ts. i. 'erőszakkal behajt'. Alik<br />
tuttam lülle bevasalni aszt a néha joréndot.<br />
bever be- v. bévér ts. i. 1. 'eintreiben' (pl. szeget a falba).<br />
2. 'betör'. .4 korcsmám beverték a je:jil 3. 'becsapkod, befecskendez'.<br />
Beveri sárral a lű a nadrágo:dat. 4. 'veréssel<br />
betöm'. Bevertem a patkójukat a villanyéldél. K. Bevertem<br />
ety tál pa:szüit, mos- má hákgalhalok: (= megettem).<br />
bevés be- v. bevés ts. i. 'vésővel bemetsz' (pl. betűt a fejfába).<br />
beveszen — ts. i. 1. 'hereinnehmen'. 2. 'besoroz' (katonának).<br />
Akid bevetlek jkjatal embert, asz mind- éviszik : most.<br />
3. 'elnyel (orvosságot); megiszik (szeszesitalt, tr.)'.
\. 'szűkebbre von' (ruhát), Iwném be kél belőülle ven:ni, mé<br />
na gyom bü : 5. 'befogad'. Asz' mgnygya:, hogy a swvanyóu<br />
féléi né veszi bé a gyom.ra Sz. Beveszi magát (= betelepszik,<br />
befészkel, tanyát üt vhova).<br />
bevet be- v. bevét tn. i. 'sütni való kenyeret a megfutott<br />
kemencébe rak'. Ejöt kilenc óura, mikö bevetettem. Ez a kis<br />
já sülni akár. Kovásszára váykos takar, Mék háinára be is<br />
vetne, Ha ha ha ha rámehetne (Nd.).<br />
bevétel bevétel fn. 'jövedelem'.<br />
bevetődik be- v. bévetöüdik tn. i. 'bekerül, véletlenül bemegy'.<br />
bevezet ~ ts. i. 'szarvánál, kötelénél fogva bevisz'<br />
(jószágot pl. az ólba).<br />
beviszen ~ ts. i. 'hineintragen, hineinführen'.<br />
bevitel bevitel fn. 'hineintragen'.<br />
bevivődik be- v. bévivőiidik tn. i. 'bevitetik, beszállít- tátik'.<br />
bevontat ~ ts. i. 'eléje fogott jószágokkal behuzat, beszállíttat'<br />
(pl. cséplőgépet).<br />
bezár ~ ts. i. 1. 'kulccsal becsuk (ajtót), fordítóval becsuk<br />
(ablakot). 2. ólába rekeszt'. Bezárom a disz.nóut.<br />
bezárkózik be- v. bézárkóuzik tn. i. 'sich einsperren'.<br />
bezáródik be- v. bézároijdik tn. i. 1. 'bezáratik'. 2. 'becsukódik'.<br />
bezavar be- v. bezavar ts. i. 'bekerget'. Závár bé innen a<br />
pu:ját, ne bámujjanak : itt.<br />
bezjjentyíí bezgenytyü (-1, -fe) fn. 'lámpacsavar'. Leesett<br />
a bezgenylyüje ennek a lámpá:nak.<br />
bezúdul be- v. bézudull tn. i. 'becsődül, csapatostul berohan'.<br />
bezupázik ~ tn. i. 'altisztként a köteles időn túl is bennmarad<br />
a katonaságnál'.<br />
bezzejj ~ hsz. 'führwar, nun'. Mozs' bánnyg : má bezzek,<br />
hogy meg né vet:te Örginátak ezek az es:te bez'zeg. Osz ki szalad<br />
bezzeg a vasrud:dal, osz jóul' évertc a jányo:kat (meséből). Sz.<br />
Bezzek sajt ! (= no bezzeg ! nesze neked !)<br />
bczsjjő 1. pezsgő.<br />
bezsindelyez be- v. bézsindejez ts. i. 'zsindellyel beföd'<br />
(házfedelet). Sz. Be ké zsin'dcjezni a fejit (ir. = nagy szamár,<br />
ostoba).<br />
bezsíroz be- v. bezsíroz ts. i. 'zsírral beken'.<br />
bibi ~ isz. gyny. 1. 'fáj'. Bum' bibi, lelkem? 2. 'ne<br />
érintsd !' Ng-na- ! Bibi! Jaj-, bibi! fn. 3. 'fájós hely a testen'.<br />
//' van a bi:bi, lékkem !<br />
bibil bibill (bibillem, bibilled, bibilli) 1. megbibil.<br />
bibiresó bibircsóu (-(, -ja) fn. 'szemölcsszerű barna bőrvastagodás,<br />
melyből szőr nő ki' (kül. arcon).<br />
bibircses bíbircsóus mn. 'bibircsóval lepett' (pl. arc).<br />
91
92<br />
biblia biblija (-át, -ája) fn. 'bibel'. K. = 'mindenféle<br />
nagy könyv'. Jaj-, be nagy bibliják azok! Még a pap-nak sincs<br />
na:gyubb.<br />
bibor bibör (-t, -ja) fn. 'purpur'. Héj- kedves lábajim !<br />
Be- megérdemelnélek, hogy bvbórba, bársomba joglajjalak !<br />
biccent ~ tn. i. 1. 'bólint'. 2. 'kissé sántít'.<br />
biceg ~ tn. i. 'sántít'.<br />
bicegés bicegés (-1, -e) fn. 'sántítás'.<br />
bicsak (bicsakot, bicsakja) fn. 'olcsó fanyelű zsebkés'.<br />
Van nékem egy bicsakom, Ha akarom, kicsapom (mondóka).<br />
Sz. Fére, bicsak, Hat fördiccsak ! (= ide vele ! lássuk csak !)<br />
L. bicsak, bicska, fityak.<br />
bicsakol 1. megbicsakol.<br />
bicska ~ (-át, -ája) fn. 'olcsó fanyelű zsebkés'. Sz. Be-letort<br />
a bicska:ja (= nem sikerült a vállalkozása, kudarcot vallott).<br />
L. bicsak, bicsok, fityak.<br />
bicskás ~ mn. 'huncut, dezentor, betyár' (tr.). Nyiri<br />
bicskás. Nagy bicskás ez a maga ji:ja.<br />
bicsok ~ (bicskot, bicskom, bicskod, bicsokja) fn. 'olcsó<br />
fanyelű zsebkés'. L. bicsak, bicska, fityak.<br />
bige. bigézés, bigézik 1. pige, -ézés, -ézik.<br />
bigecs ~, bigics (-et, -cse) fn. 'buzavetésben termő tövis'.<br />
(Vetés, Komlódtótfalu.)<br />
bigeesel bigecsél, bigicsél (-elek, -élsz) ts. i. ('tüskétől s más<br />
giz-gaztól) kigyomlál' (búzavetést). (Vetés, Komlódtótfalu).<br />
bigecselő bigicselőü (-1, -je) fm. 'búzagyomláló eszköz'.<br />
(Ricse).<br />
bigics, bigiesel 1. bigecs, bigecsel.<br />
biggyedt biggyett mn. 'előretolt, kicsucsorított'. Biggyet<br />
szájú. L. pitty.<br />
biggyeszt ~ (-ek, -él) ts. i. 1. 'gúnyosan feltol, megvetőleg<br />
csücsörít' (ajkat). 2. 'feltűnő helyre tesz, helyez'. E- mán<br />
oda biggyesztette ma:gát a szekér tetejibe: L. felbiggyeszt.<br />
bigyeredik ~ tn. i. 'hajtását a földből kidugja, rügyet<br />
bontani kezdi. L. bingyeredik, kibigyeredik.<br />
bika ~ (-át, -ája) fn. 'stier'. K. Nappal ö-kor, ércaka<br />
bika (= nappal dolgozik, éjjel fajtalankodik). Sz. Te csak<br />
ak'kör szóui:, mikor a bika fingik: ( = a te neved hallgass).<br />
Nr. A bika a piros színre nagyon dühös. A gyerekek a falu<br />
bikáját e mondókával bosszantják: BömSol bika, sóustarisznya,<br />
fa-lu pecsenyéje. Vagy pedig ezzel : ///• a véred, ük,<br />
itt, ük. L. bivalybika, bömbölbika, vízibika.<br />
bikaborju bikabörnyu fn. 'hímborjú'.<br />
Bikafíí ~ hn. (Garbolc).<br />
Bikakaszáló Bikakaszállóu hn. (Szárazberek).<br />
bikanyál ~ fn. 'ökörnyál, ősszel a levegőben szállongó<br />
pókfonadék'.
ikapénz bikapéz fn. 'a falu bikájának vásárlására és eltartására<br />
kivetett közadó'.<br />
Bikarét Bikarét hn. (Óvári, Szárazberek).<br />
bikastildő bikasüldöii fn. 'fiatal bika'.<br />
Bikk
94<br />
fijura bír: miirden tere: (L. birik). Sz. Jóul bírja magát (= vagyonos).<br />
Nem~ bír az e'rejivél (= olyanba is belekap, ami<br />
meghaladja az erejét). Nem' bírt vaun: a ked'vívél: (= féktelen<br />
jókedve volt). Nem bír magával (= nem bír az indulatával).<br />
(Bírod' mék, (íjam?) Aj-jé', csak a főüd-bírja! (= birom).<br />
Km. Aki bírja, w marja (= az erősebbé a konc). So'kat akar<br />
a szár:ka, de nem' bírja a jár:ka (= sok olyat tervez az ember,<br />
amit nem tud megvalósítani). L. el-, ki-, megbír.<br />
birakozik ~ tn. i. 'birkózik, birokra megy'.<br />
Itirhó Birhóu hn. (Fehérgyarmat).<br />
Biri ~ (-t, je) női szn. 'a Borbála név becéző alakja'.<br />
birik
hitniK) bitang (-ot) mn. 1. 'gazdátlan, gazdájától elcsavargott'<br />
(jószág). 2. 'csavargó, hitvány, gazember' (szidalmazó<br />
szó). Akaszlóujára valón, bitatjg ! Sz. Bitangba haggya<br />
a jóuszágot ( = felügyelet nélkül hagyja, szabadjára ereszti).<br />
Bilanucrdőíoka Bilangérdöiifoka hn. (Vámosoroszi).<br />
bilamjol bilaygöl (-ólok, -ölsz) tn. i. 'csavarog, tekereg'.<br />
Hurm bitangöltál ma egész nap ? L. elbitangol.<br />
hitanuolás bitaygolás (-t, -a) fn. 'csavargás, tekergés'.<br />
ltitas ~ hn. (Szárazberek).<br />
Bitófa Bitón/a hn. (Berend).<br />
liiKirol l. butorol.<br />
bivaly biváj (bivajat, -a, -ok) fn. 'büffel'. Sz. Rest, mint<br />
a bivai. Erőijs, mint a bivai (sértő hasonlatok),<br />
bivalybika biváibika fn. 'büffelstier'.<br />
bivalybőrjú bivájbörnyuin. 'büffelkalb'.<br />
bivalybőr biváibiir fn. büffelleder'.<br />
bivalykörte biváikörté fn. nagy fajta körte, Dilwaykörte'.<br />
bivalyorrú kazal bivajöru kazal fn. 'gömbölyű végű kazal',<br />
bivaivpaszuly biváipaszujj fn. 'nagyszemü, pirosszinű<br />
paszuly'.<br />
biz I. bizony.<br />
bíz biz (-ok, -öl, -szlam, -zon) ts. i. 'anvertrauen, überlassen'.<br />
Sz. Ebre bizza a hájjal (— kecskére bízza a káposztát,<br />
tolvajra a kincset). L. rábíz.<br />
biza 1. bizony.<br />
bizalom n., 1. bizodalom.<br />
bizual ~ (-ok, -öl) ts. i. 'piszkál, bolygat'. Km. Ne- bizgazs
Ilii<br />
bizonyosan bizonyosonn hsz. 'bizonnyal, bizonyára',<br />
bizonyosodik ~ tn. i. 'bizonyossá lesz, bizonyul'. L. bebizonyosodik.<br />
bizonyozik ~ (-ok, -öl) tn. i. 'igazát vitatja, bizonykodik'.<br />
bizonyság bizöság (-ot, -a) fn. 'megbizonyosodás, biztosság'.<br />
Még az ágy alatt is megnészlem nagyub bizösák kedvi.jér.<br />
bizonytalan bizontalan (-ull) mn. 'ungewiss, unsicher'.<br />
bizonytalanság bizontalgság (-ol, -a) gn. 'ungewissheit,<br />
unbestimmtheit'.<br />
bizt- biszt- (csak szragozva : bisztom, -d, -a) fn. 'bízás,<br />
bizodalom, remény'. Abbeli bisztomba, hogy megénl kiaggyák,<br />
nenr kerestem má:sat.<br />
biztat bisztat (-ok, -öl) ts. i. 1. 'buzdít, ösztökél'. A feleségem<br />
bisztatot, hogy vegyem meg aszt a kis há.zat. Ne bisztassátok:,<br />
mer amijem botom még mek'teszi: 2. 'Ígérettel<br />
kecsegtet'. Avvá bisztatot:, hoty szeredára mek'csinájja:<br />
A sóy-gör bisztatot:, hogy ideaggya a lo:vát. 3. 'gyorsabb<br />
járásra ösztökél'. Biszlazs mán ezeket a dögö:ket (= az ökröket),<br />
mé még ekálszwjk az ud:ba. 4. 'uszít, ingerel'. A ma-ga<br />
fifa bisztatta rám ű:köt. 5. 'bátorít, vigasztal'. Vártig bisztattam<br />
:, hoty jördül még az i:dőü. Sz. Bisz'tattya, mint a ckgány<br />
a lo:vát (nem teljesülő Ígéretre vonatkozó ironikus szólás).<br />
L. fel-, megbiztat.<br />
biztatás bisztatás (-t, -a) fn. 1. 'buzdítás, ösztökélés'.<br />
2. 'bátorítás, vigasztalás'.<br />
biztos bisztos (-onn) mn. 'sicher, gewiss'. Sz. Bisz'tos :,<br />
mit] Ka'tiba a gye:rek (tr. = egészen bizonyos).<br />
biztosít bisztosit (-ok, -öl) ts. i. 'assecurieren'. L. bebiztosít.<br />
biztosítás biszlositás (-1, -a) fn. 'versicherung, assecuranz'.<br />
bizse ~ isz. 'libahivogató szó'. Bi'zse, brzse, bi'zse...<br />
(Vetés.)<br />
hizseg ~ tn. i. 'zsibong, bizs-bizs hangot ad' (liba).<br />
bizserékel bizserékel tn. i. 1. 'zsibong, bizs-bizs hangot<br />
ad' (liba). 2. 'hangyamászáshoz hasonló érzést okoz'. Bvzserékel<br />
a vér a lábom:ba.<br />
bizsi ~ isz. 1. 'lúdhivogató szó'. Bizsikám bé, bizsr,<br />
bizsv ! fn. 2. 'lúd, liba', (gyny.)<br />
bizsika ~ (-élt, -ája) fn. 1. 'lúd, liba' (gyny. szó). 2. 'lúdhivogató'.<br />
Bizsvkám bé, bizsv, bizsv !<br />
bizsiri ~ isz. 'lúdhivogató szó'. Bizsv, bizsi', bizsirv l<br />
blóder blóiidér (-t, -erek, -je) fn. 'a főzőkemencének<br />
ajtóval zárható sütőrekesze, hol tepsiben különböző holmit<br />
sütnek'. Egy blóudér kolompér.<br />
Módérajló blóuderáitóii fn. 'a főzőkemence sütőrekeszének<br />
ajtaja'.
lúz ~ (-t, -ok, -za) fn. 'bluse'.<br />
bobajka babáika (-ál, -ája) fn. 'öntött perec' (Szatmárnémeti).<br />
Bobáld ~ hn. (Nagykároly).<br />
bóbász bóubász (-ok, -öl) ts. i. 'fejez, fejüktől megfoszt'<br />
(pl. virágokat).<br />
Bóbicka Bóiibicka hn. (Fertősalmás, Szárazberek, Nagypalád).<br />
boci ~ (-1, -k, -ja) fn. 1. 'kis borjú' (becézve). 2. gyny.<br />
mindenféle szarvasmarha'. 3. 'fiatalabb marhát hivogató szó'.<br />
bocika ~ (-át, -ája) fn. 1. 'kis borjú' (becézve). 2.<br />
'fiatalabb marhát hivogató szó' (sz.-raggal). Bocikám ne',<br />
ne, ne- !<br />
bocsánat n., 1. engedelem.<br />
bocsát n., 1. enged, ereszt.<br />
bocskor bocskor (-1, -orok, -ja) fn. 'bőrből hasított lábbeli,<br />
melyet belefűzött szíjakkal kötnek a lábra'. Bocskort<br />
füz (= bocskort készít). Meny gyek, a sus terel jü'zetek egy<br />
bocskort magam:nak. Nr. Dérül derül, bocs-kör merüli (= ha<br />
délről járnak a felhők, eső lesz).<br />
Bocskoráztató Bocskorásztatóu hn. (Tisztaberek).<br />
Bocskorfok Bocskorfok hn. (Dabolc).<br />
bocskoros ~ mn. 'bocskorban járó'.<br />
bocskorosan bocskorosonn hsz. 'bocskorban'.<br />
bocskorpénz bocskörpéz fn. 'a marhapásztor pénzfizetése<br />
az egyes gazdáktól'.<br />
bocskorszíj bocskörszijj fn. 'a bocskorba fűzött szíj'.<br />
Bódi ~ hn. (Fertősalmás).<br />
bódít bóudil (-ok, -öl) ts. i. 'szédít, kábít'. L. elbódít.<br />
Bodó Bodóg hn. (Lázári).<br />
ltodon ~ bodony (-nt, -nya) fn. 'a kútnak hosszú faderékből<br />
vájt falazata'. (L. kút részei 6.)<br />
Bodóné Bodóuné Sz. Má'sad beszél Bodóu:né, mikor<br />
a bor árát ké:rik (mondják, ha vki a neki kellemetlen tárgyról<br />
másra fordítja a beszédet).<br />
Bodonya ~ hn. (Egri).<br />
bodor bodor (bodrot, bodra) fn. 'hullámos fodor' (pl. főkötőn).<br />
II. Bodor (Bodörl) 'ökörnév'.<br />
bődoroji bóudorog (-örgok, -oroksz; bóudoroktam, -örgott;<br />
-rogjon, -rogna) tn. i. 'cél nélkül csavarog, kóborog'. L. elbódorog.<br />
Bodri ~ 'kutyanév'.<br />
bodros ~ mn. 'fodros, hullámzatosan göndörített'.<br />
Alacsony g meslérgerendája, Rátörik a bodros jükötőüre (Nd.).<br />
Bereg Náni bodros pántlikája (Nd.).<br />
bódul bóudull (-ok, -sz) tn. i. 'kábul'. L. elbódul.<br />
bódulás bóudullás (-t, -a) fn. 'kábulat'.<br />
C.siiry Bálint: Szamosnál! <strong>szótár</strong> 1. 7<br />
98<br />
bodza ~ (-ál, -ája) fn. 'holunder'. L. földibodza,<br />
bodzafa — fn. 'holunderbaum'.<br />
bodzafapuska ~ fn. 'durranó játékszer'. Xr. Ali egy<br />
kilyukasztott bodzafacsőből, melynek egyik végébe egy nyéllel<br />
csepűgolyóbist préselnek s mögötte egy másik csepűgolyó<br />
előre tolásával a csőben levő levegőt addig szorítják<br />
összébb-összébb, míg a cső végében levő golyó nagy durranással<br />
kilövődik.<br />
Bodzás ~ hn. (Szamosbecs).<br />
Bodzásdiilló' Bodzázsdüllöi) hn. (Lázári).<br />
Bodzáshát ~ hn. (Nagypalád).<br />
bodzaturó bodzaturóu fn. Sz. Ugy jár:, mini akineg<br />
bodzaturóu van a seggi:be (= folyton ide-odajár). Jelentése<br />
ismeretlen. V. ö. NySz. borzaturó.<br />
bodzavirág ~ fn. 1. 'holunderblüte'. 2. 'bodzavirágzás'.<br />
Nr. Bod'zavirágon n»m' jóu tyúkot ültek.ni, mer é-hull a csirkébe,<br />
mint a bod'za virága :<br />
hoil/.ax iráqthca bodzavirákté fn. 'szárított bodzavirágból<br />
főzött thea". Xr. Köhögés ellen közönséges orvosság.<br />
bog bag (-ot, -ja) fn. 'csomó, göb'(a kötelén). Uly tedd<br />
a ké:vél, hogy a bayja légyé fe:jiill. L. ágbog.<br />
bogár ~ (bogárt, bogárok, bogárja v. bogara) fn. 1. 'káfer'.<br />
2. 'méh' (Botpalád). Eresztett a bogara. II. Bogár ökörnév.<br />
K. Eszem a szép szemed, de bogár (Nd.) (= fekete).<br />
Km. Aki bo-gár utánn imdül, szár:ba lép (= ostoba tanácsadóra<br />
ne hallgass). L. cserebogár, kőrisbogár, szarbogár,<br />
százlábú bogár.<br />
bogarászik ~ (-ok v. -om, -öl) tn. i. 'apróságokkal<br />
bíbelődve, ide-oda járva tölti az időt'. L. elbogarászik.<br />
bogárhátú bogárhátú mn. 'padlás nélküli, szalmafedelü'<br />
(ház).<br />
bogározik ~, bogárzik (bogározok v. -om, -ozöl; -ózunk,<br />
-osztok, -óznak; bogárosztam, bogárzott) tn. i. 1. 'szaladgál,<br />
szökdécsel' (pl. gulya, csorda). Szárasz kóuróu virágzik.<br />
A vén asszom bogárzik (Nd.). 2. 'szertecsatangol, szétoszlik'.<br />
Ez'előiitt a jw ugy bogárzot :, mint a marha, a marha meg<br />
ugy összebújt, mint a ju\<br />
bogárzik 1. bogározik.<br />
bogas 1. ágasbogas.<br />
boglár ~ (-1, -ja) 'sokporzós, fehérszirmú, ezüstös<br />
levelű kerti virág'.<br />
boglya bogja, búgja (Józsefháza) (-éd, -ája) fn. '10—12<br />
bukóból álló kúpalakú (széna- v. lóhere) rakás'.<br />
boglyafenék bogjajenek fn. 'a boglya alá terített szalmav.<br />
rözseréteg'. Hoszk haza a bogjafeneke:ket.<br />
boglyakemenee bogjakemence fn. 'agyagból épített boglyaalakú<br />
sütőkemence'.
oglyas bugjos mn. 'borzas, fésületlen hajú'. Ne- tarzsd<br />
elibém aszt a nagy bugjos jeje:det.<br />
boglyaszám bogjaszéim fn. 'egy boglyának megfelelő<br />
mennyiségű összehordott széna' (= 10—12 bukó).<br />
hoylyatő bogjatü fn. 'a szénaboglya alja, alsó kerülete'.<br />
O'datet'tem a tarisz:ngát a bogjalübe :<br />
hoylyáz bogjáz (-ok, -öl) tn. i. 'boglyát rak'. E-mentek<br />
az É'gérhátra boyjázni : L. összeboglyáz.<br />
boy rács ~ (-ot, -csa) fn. 'ételfőző üst szabad tűzhöz'.<br />
Bogyoszló Bogyoszlóu hn. (Turterebes).<br />
bohÓ bohón mn. 'gyermekes, naiv' (gyermek). Bohóii<br />
púja. Te kizs bo'hóu.<br />
Bojas ~ hn. (Penyige).<br />
bójászik 1. bólyászik.<br />
bojtjai 1. bolygat.<br />
hojhos 1. bolyhos.<br />
bojt böjt (-ot, böitya) fn. 'quaste' (pl. valami zsinór végén.)<br />
bojtár bojtár (-1, -ja) fn. 'a nyájőrző pásztor segédje'.<br />
Sz- Ugy beszél ve:le, mint a juhász a bojtárjá:vál ( = gorombán).<br />
L. csikós-, juhász-, gulyás-, kondásbojtár.<br />
bojtorján böitörjágg (-ol) fn. 'kiette'. Sz. Ojam, mjnt<br />
a böytöriáng (= tolakodó).<br />
bojtorján;) 1. bojtorján.<br />
bojtos bojtos mn. 'bojttal díszített'. Bojtos kalap.<br />
II. Bojtos hn. "(Vetés).<br />
boka ~ (-át, -ája) fn. 'talus, knöchel'. Sz. Összeverte a<br />
bokáját a tész-.ta (= elázott, elhűlt s e miatt összetapadt a<br />
levesben a tészta) v. a: lé (= összement). Meg-iiti ii még ezer<br />
a boká.ját (= a törvény előtt lakolni fog). Abba fityeg a<br />
bo:kám v. ab'ba lóug a bo:kám ! (= van eszemben ! Kisebb<br />
gondom is nagyobb annál). A szék verje össze a boká:jál<br />
(= akasszák fel).<br />
bokáin érő bokájig éröii mn. 'olyan nagyságú v. hosszú,<br />
mint az emberi test akár alulról fölfelé, akár felülről (a fejtől,<br />
nyaktól, deréktól) lefelé a bokáig'. Bokájig éröii oiz,<br />
bokájig éröii ruha.<br />
bokatekerő bokatekeröi) fn. 'széles, puha vászonszalag,<br />
mellyel a bokát és a lábszár egy részét a csizma felhúzása<br />
előtt betekergetik'.<br />
bokor bokor (bokrot, bokra) fn. 1. 'strauch, gebüsch'.<br />
Ribizli, köszméte, paszüi, stdáta, májva, piszpáng, rozmaring<br />
bokor. Három bokor ribizli, saláta, köszméte stb. 2. 'száruknál<br />
v. héjuknál fogva egybekötött csomó'. Egy bokor hagyma.<br />
Egy bokor málé (= 10—12 csőből álló vetni való tengeri<br />
csomó, melyet rúdra akasztva az eresz alatt szárítanak).<br />
3. 'egymást kiegészítő pár'. Egy bokor kapocs. \. 'egymás<br />
munkáját kiegészítő munkáscsoport'. Egy bokor aratóu<br />
7<br />
99
100<br />
( = egy kaszásból, két marokszedőből és egy kötözőből álló<br />
csoport). (Óvári, Lázári). Egy bokor firész (= két fürészes és<br />
három fejszés emberből álló favágó csoport, kik az erdőben<br />
a fát ledöntik, fölfürészelik és ölbe vágják). Fé-válláltam eszi<br />
a fo:gást há'rom bokor jirészre, a vas-tagját mek kék szál<br />
jirészre. Sz. Si-mg, mint a bokor (ir. = borzas, bozontos).<br />
Fé/re bo-kor a gaz e:löi)ll ! (mondják tréfásan, ha a gyermek a<br />
felnőtt embert kitérésre szólítja föl az útból vagy olyan<br />
fenyegetésre, melytől nem félnek). Fjen nem- mindem bokorba<br />
terem : (= ritka derék ember v. tárgy). Km. Nyá-rom mindem<br />
bokor szállást ád (= nyáron nem nagy gond a megélhetés).<br />
Meg-nóiil a bot a bokor:ba (felelik, ha vki azon csodálkozik,<br />
hogy mekkorát nőtt a gyerek). L. bokrára, Farkasbokor.<br />
Bokorrekettye Bokörekettye hn. (Homok).<br />
bokorugró bokorugróu mn. 'kurta' (szoknya, gatya).<br />
A le' szoknyád, jánygm, mvgyom bokorugróu :<br />
bokrára bokrára hsz. 'csokorba, kettős katucsra'. Bokrán<br />
köti a pántlikát, cipői) füzöijt.<br />
bokréta * (-át, -ája) fn. 'strauss'.<br />
bokrétás ~ mn. 'bokrétával díszített'.<br />
bokrétáz ~ (-ok, -öl) ts. i. 1. felbokrétáz.<br />
bokros ~ mn. 1. 'bokrokkal benőtt, cserjés'. 2. 'ijedős'<br />
(ló). II. Bokros hn. (Csengerbagos).<br />
Bokroséger Bokroségér hn. (Nagypalád).<br />
bokrosodik ~ tn. i. 'bokrossá lesz, bokrot ereszt' (pl. a<br />
búza) 1. megbokrosodik.<br />
boldog bóuldog (-ann) mn. 'glücklich'. K. Fördizs meg<br />
a bo-.tot, oszt a bóukdogab végivel iis rá eg:gyet (= vastagabb<br />
végével). Sz. f Akták ab:búlj bóukdognag, bóukdoktalannak :<br />
(= mindenkinek).<br />
boldogasszony bóuldogasszony fn. 'Tanacetum balsamita'.<br />
Xr. A boldogasszony levele elmulasztja az arcfoltokat.<br />
II. Boldogasszony fn. 'Szűz Mária (napja a naptárban)'. Xr.<br />
Tyúkot „két asszony közt" legjobb ültetni (t. i. Gyümölcsoltó<br />
Boldogasszony és Kisasszony napja, március 25. és szeptember<br />
8. közt).<br />
boldogít bóuldogil (-ok, -öl) ts. i. 'boldoggá tesz'. L. kiboldogít.<br />
boldogság bóuldokság (-ot, -a) fn. 'boldog állapot'.<br />
boldogtalan bóuldoktalan (-ull) mn. 1. 'unglücklich'.<br />
2. 'hibás eszű, elmezavarodott'. Ojam bóukdoktalan : a szegény,<br />
qmijóuta a fi ja ele:sett.<br />
boldogul bóuldogull (-ok, -gülsz) tn. i. I. 'szerencséssé,<br />
boldoggá lesz'. Le-gyen az ö-vé az a kis: jőijt, had- bóuldogujjon<br />
w is : 2. 'célt, sikert ér, zöld ágra vergődik'. Nem- bóudogültam<br />
a zá:rál, nem- lehetet kinyit:ni. Nem- izs bóudogull avval<br />
az asszon:nyál, be-leveszne : az a kutyába is : Nem- luttam
101<br />
bóudogülni azokkal az érköücsös lovak:kál. (Leginkább tagadó<br />
v. kérdő m.-ban). L. el-, kiboldogul.<br />
bolgár bulgár (-t) fn. 'bolgár kertész'.<br />
liol'ha bálha (-át, -ája) fn. I. 'floh'. 2. 'a káposzta levelein<br />
tanyázó bolhaforma élősdi'. Sz. Annyi vóut ott [a ci:gám],<br />
mijd a kwtyába a báhha (— igen sok volt). Ugy jóullaktam:,<br />
hogy bakhál lehelne ölni a hasa.monn ( — feszül a hasam).<br />
Ojg jeszes a nadrág:ja, hogy vi'sit alatta a bál.ha (= igen<br />
feszes). Nr. Ha az emberen cikáznak, ugrándoznak a bolhák,<br />
eső lesz.<br />
holhacsípés bülhacsipés fn. 'flohstich'.<br />
bolhás bálhás mn. 'bolhával telt, bolháktól ellepett'.<br />
Kergessétek innen eszi a bálhás ku.tyát.<br />
bolhaszar bálhaszár, báhaszár fn. 'bolhapiszok'. K. Ne' ír<br />
nekem ojam bálhaszár betük:kél (= apró).<br />
bolhaszaros bálhaszaros mn. 'bolhapiszkos, bolhától bemocskolt'<br />
(pl. fehérnemű).<br />
bolházik bálházik (-ok, -öl) tn. i. 'bolhát hullat'. Mindég<br />
ide bálházik ez a ronygyos ku.lya.<br />
bolházkodik bálhászkodik (-ok v. -om, -öl) tn. i. 'bolházza<br />
magát, ruhájában bolhát vadász'.<br />
bolond ~ (-ot, bolonygya) mn. 1. 'elmezavarodott,<br />
esztelen'. 2. 'ostoba, együgyű ; hiszékeny'. Csak nr oagyog<br />
bo.dont, hogy annyit aggyak ér:te. Asz' csak a bodonnak mond:<br />
(= csak az hiszi el). 3. 'gyermekes, bohó'. Hoty tud örülni<br />
neki az a kizs botom púja ! fn. 4* 'ostobaság, bolondság'.<br />
Ne beszéj _bolondo:kat. 5. 'hóbort, szeszély'. Né'ha o'jam<br />
bolonygya jö, hogy miivdent adna oda fele a ve'jinek. Min'détig<br />
ity li'szé, ha rájön a bolony:gya. K. 'vmiért élő-haló, vmit szenvedélyesen<br />
kedvelő'. Nagy bolonygya az annak a pujá:nak,<br />
mindent mektenne az a:zér. 'vki szeszélyének tárgya'. Nem<br />
házasodok mek soha, Nem leszek asszom bolonygya (Nd.). Sz.<br />
Fulúu bolond (= közveszélyes bolond). Okozs bolond (= olyan<br />
bolond, aki néha józanul beszél v. tesz). Bolondá leszen<br />
(= becsap, lóvá tesz). Áprilizs bolonygya (— akit sikerült<br />
április elsején vmi tréfába beugratni, lóvá tenni). A bolonygyál<br />
járja (= bolondságokat csinál). Hig-gyed, bolond, ég- a<br />
Tür (mondják a hiszékeny, ostoba emberre), fMijjér hosztad<br />
eszt ide?) Hogy a bolondok cswdálkozzanak rajta (epés kitérő<br />
felelet). Csiribiri ká'veréb, A' bolondot küdd- odébb (mondják<br />
a hiszékeny, lóvá tett emberről). Van' nékem egy bolondom !<br />
Mies' csinájjak vékle ? Karául ülök w seggibe, had- ballagja<br />
pél'le (dalolják csúfondárosan a gyerekek lóvá telt társukról).<br />
Falu bolonygya (= falu csúfja, tréfáinak céltáblája).<br />
Be' sog bolonygya van az Lstennek ! (mondják bosszósan, ha<br />
vki vmi bolondságot művel). Km. Bolonnak fwpéz is jöu :<br />
(= az ostoba, korlátolt embert könnyű rászedni, becsapni,
102<br />
kielégíteni). Bo-ló jugbúl bo-lö szél füj : (= bolond embernek<br />
bolond a beszéde). Ur-túl, bo-lonlúl mindent fé ké vcn:ní<br />
(= azoktól mindent el kell tűrni, nem állhatsz velük perbe).<br />
Bolond ember az, aki jobban táncol, mjnt aholy : tud (= aki<br />
többet, jobbat akar, mint amire képes). Bodorul az, aki magánál<br />
szebbet: lát ( = mindenki meg van elégedve a maga szépségével).<br />
Bolonnak jár a szereiy.cse (= azt éri, aki nem szolgált<br />
rá v. nem tud vele élni). Terem aboAonl, ha né-vetik is :<br />
(= ostoba emberből épen elég van a világon). Sze-gé vagy,<br />
bolond vagy (= a szegény ember nehezen jut hozzá az igazához).<br />
Egy bolont s:á'zacs csinál (— egy bolond ötletet v. divatot<br />
néha ész nélkül követ a sokaság). Üres kamoránag bolond<br />
a gazdasszo:nya ( = ahol nincs, ott ne keress). Ha egy bolond<br />
bedelöki a kudba a követ, száz- okos se húzza : ki (= egy ostoba<br />
ember olyan bajt tud csinálni, hogy száz okos se igazítja el).<br />
L. félbolond.<br />
bolond esztendő' bolond esztendőn fn. 'az ifjú házasok első<br />
pár esztendeje'. Még nem- tőül le a bolond eszteivdőij (mondták<br />
tréfásan a verekedő ifjú házasokról.)<br />
bolonduombu ~ fn. 'mérges gomba'. Sz. Csak nem'<br />
eltem bolondgom:bál ! (= csak nem bolondultam meg, hogy<br />
olyat tegyek).<br />
bolondít bolondit (-ok, -öl) ts. i. 1. 'hiteget, ámít'. Né'<br />
vette el a : jánt, csag bo-londitotta : 2. 'bolondjában odafáraszt'.<br />
Oda bolonditolta ap-ját, amnyát, osz pedig né- vaut semmi<br />
baja se : Azér a kis cirkorér Szakmára bolondittyák az em:bért.<br />
L. elbolondít, megbolondít.<br />
bolondító bolondiléni (-t, -ja) fn. 1. 'datura stramonium<br />
L.' 2. 'hyoscyamus niger L.'<br />
bolondjában bolonygyába hsz. 'hebehurgyán, meggondolatlanul,<br />
ok nélkül'. Csak nem- hordatná ide jele bolonygyába<br />
a buzá.ját.<br />
bolondjából bolonygyábull hsz. 'hebehurgyán, meggondolatlanul,<br />
bolondságból'. Nem- beszéllek én csak ugy bolonygyá.bull.<br />
bolondokháza ~ fn. 'tébolyda'.<br />
bolond óra bolond óiira fn. 'hibásan ütő óra'. Sz. E min'dék<br />
csak a magájét monygya :, mint a bo-lond aura : (= makacs).<br />
bolondos ~ mn. 'mókázó, bolondozó'.<br />
bolondoskodik ~ (-ok, v. -om, -öl) tn. i. 'mókázik'.<br />
bolondozik ~ (-ok, v. -om, -öl) tn. i. 'mókázik, tréfál'.<br />
bolondság boloncság (-ot, -a) fn. 1. 'móka, tréfa'. 2. 'mindenféle<br />
ravasz szerkezetű játékszer'. Forog a boloncsák r<br />
Tegyen az uraság !<br />
bolondul bolondull (-ok, -ülsz) 1. megbolondul.<br />
bolseviki bölseviki, börsoviki (-1, -ak) fn. 'kommunista',<br />
bolt bóut (-ot, -tya) fn. 'üzlet, kereskedés'.
olthajtás bóijthájtás n. 'wölbung, gewölbe'.<br />
boltos bénüos (-1, -ok) fn. 'kereskedő'.<br />
boltosinas bóutosinas fn. 'kereskedő tanonc'.<br />
boltossegéd bóulossegéd fn. 'kereskedősegéd'.<br />
boly bői (-t, bojok) fn. 1. hangyaboly.<br />
bólyászik bóujászik (-ok, -öl) tn. i. 'bolyong, csatangol'.<br />
Od- bóujászlunk nap-estig az ér-döübe :, de a kondást nemlétük<br />
se'hun.<br />
bolydul böjdull (-ok, -sz) 1. felbolydul.<br />
bolygat böigat (-ok, -öl) ts. i. 1. 'piszkál, bizgat, hozzányúl'.<br />
Észt' a csomóul nem- ke böigat:ni, mer ez- a Sándor<br />
bátyátoké: 2. 'firtat' (kényes dolgot). L. megbolygat.<br />
bolyhos böihos (-onn) mn. 'zottig'.<br />
bolyhos esik böihos esik fn. 'olyan csík, melynek szálait<br />
szövés közben fölhuzogatják, bolyhossá teszik'.<br />
Bolyotva Bojolva hn. (Olcsvaapáti).<br />
bom ~ isz. réja v. hangutánzó szó. Sári néni, bom,<br />
bom, bom ! Bőrt ihatnék a gyomrom (Nd.).<br />
bomfordi büjördi mn. 'mamlasz, hülye, esetlen'.<br />
bomlik ~ (-ott, bomojjon, bomlana) tn. i. 'oldódik,<br />
bontódik, fejtődik' (bog, összegubancolódott fonál). L. ki-,<br />
meg-, összebomlik.<br />
bonc ~ (-ot) fn. 'hajgubanc, hajkóc'.<br />
Boneida ~ tn. Sz. Hencidárúl Bomcidájik jöjl a sárga :<br />
lé (mesében használt szólás = 'hétországra szóló lakomát<br />
csaptak").<br />
boneirál bonciráll (-ok, -sz) ts. i. 'oldozgat, bontogat'<br />
(bogot, ruhát a varrásán, hajat). L. kiboncirál.<br />
boneos ~ mn. 'gubancos, kócos' (haj). A'tik luktam<br />
mek-füsűlni a ha:jam, o-jam boncos vóut:<br />
Bongyó Bonygyóu hn. (Atya).<br />
bongyor bonygyör mn. 1. 'göndör' (haj). A széb bonygyör<br />
hajad Duna vize mossa (Néprománc). 2. 'göndörszőrű'.<br />
Rá verték a vasal a szilái csikáujér, Kél kezemre láncot a bonygyör<br />
diszlóujér (Nd.). II. Bongyor 'sertésnév'.<br />
bont ~ (-ok, -öl) ts. i. 1. 'old' (bogot, gubancos fonalat).<br />
2. 'szétszed, alkatrészeire szed' (pl. ruhát a varrásán). 3.<br />
'boncol (pl. disznót, tyúkot). 4. 'szétrombol, széthord'<br />
(házat). L. el-, fel-, ki-, le-, meg-, összebont.<br />
bontás ~ (-1, -a) fn. 1. 'boncolás' (pl. tyúké). 2. 'szétrontás,<br />
szétszedés' (pl. házé). Több- a bontása, mint a csinálá:sa.<br />
bontófésíí bontóujüsü fn. 'ritkás, hosszúfogú fésű, mellyel<br />
a gubancos hajat kibontják, kifésülik'.<br />
bónum bóunum (-ot, -ja) fn. 'vagyon'. Né- valami<br />
nagy bóunumod gyütöttek ab:bull.<br />
bonya 1. banya.<br />
1 0 3
104<br />
hón\ál bóitnyáll (-ok, -Isz) ts. i. 'göngyöl, burkol'<br />
(pl. fejet, testet ruhába). L. bugyolál.<br />
bonyolódik banyalodik (-ok, -ól) tn. i. 'kuszálódik,<br />
zavarodik, összevissza fonódik'. L. összebonyolódik.<br />
bor bór (-1, bora) fn. 'wein'. Sz. Megrágja a bárt (= óvatosan<br />
issza, hogy meg ne ártson). (Mezőgecse). Ojg savanyáit<br />
ez a : bór, hoty pa'szüit lehelne vele főijz.ni (= olyan, mint az<br />
ecet). Másad beszél Bodóuné, mikor a bor árát ké:rik ( = mondják,<br />
ha vki a neki kellemetlen tárgyról egyébre fordítja<br />
a beszédet). Km. Jóm bornak nem- kel cé.gér (= a jónak<br />
hamar hire terjed). Börk a serre idd' eccére; sérk a bárra,<br />
had' más-kárra (= sör után veszély nélkül ihatsz bort, de<br />
bor után sört nem jó inni).<br />
Borbála Bórbálla (-ál) fn. női szn. Becéző formái :<br />
Biri, Borca, Bori, Boris, Boriska.<br />
borbély bőrbe (-1, -ja, -k) fn. 1. 'barbier'. 2. 'sebész,<br />
chirurgus'. Km. Irgálmazs börbéja az ember magáinak (= kíméletes<br />
s ezért nem jó orvosa).<br />
borbélylegény börbélegény fn. 'chirurg-geselle'. Jtt vagyok<br />
a börbélegény, Beteg az é ráitzsám szegény ; Szedek szászféle<br />
virágot, Ha nem használl, eret vágok (Nd.).<br />
Borea Börca (-át) fn. 'a Borbála név becéző formája'<br />
(öreg asszonyokra alkalmazzák).<br />
Borealmi-domb BörcCdmi-domb hn. (Óvári). (Eredetileg<br />
: Borzhalma.)<br />
Borealmi-laposs Börcálmi-laposs hn. (Óvári).<br />
borda borda (-át, -ája) fn. 1. 'rippe'. 2. 'webcrkamm'.<br />
A takácsborda részei : 1—2. a két ina (= alsó és felső rámája,<br />
melyekbe sorban<br />
be vannak ágyazva<br />
a fogak); a<br />
borda fogai (= nádból<br />
készült sima,<br />
erős lemezek, melyek<br />
alul és felül<br />
a borda inakba<br />
vannak ágyazva s közeikben a szövőszék hosszanti<br />
fonalai húzódnak keresztül). Nemei nagyság szerint :<br />
nyóucas (= nyolc pászmás, nyolcszor 30 foggal), tizenötös,<br />
huszas stb. borda. Sz. Boz' bordába szülték: (= rosszfék'<br />
ember).<br />
bordafog bördafog n. 'egyike az alsó és felső bordainba<br />
ágyazott erős, sima nádlemezeknek, melyek közt a szövőszék<br />
hosszanti fonalai mennek keresztül'. L. borda.<br />
bordahaj bördaháj fn. 'a szövőszék azon alkatrésze,<br />
mely a bordát rámaszerűen magába zárja'. L. osztováta.
10.-)<br />
hordahaj ina bördahaj ina fn. 'a szövőszék karjáról<br />
lecsüngő két léc, mely az egész bordaszerkezetetet tartja'.<br />
L. osztováta.<br />
bordáin bordáin fn. 'a takácsborda alsó és felső rámája,<br />
melyekbe sorban be vannak ágyazva a fogak'. L. borda,<br />
bordás bordás (-t) fn. 'bordát áruló vándor tót',<br />
bordó bordón mn. 'bordószín, sötét vörös',<br />
borecet ~ fn. 'weinessig'.<br />
Bonjyoshát Börgyoshál hn. (Császló).<br />
Bori 1. Borbála.<br />
Boris 1. Borbála.<br />
Boriska 1. Borbála.<br />
borít burit, búrét (-ok, -öl) ts. i. 1. 'takar, terít, föd".<br />
Buriccs ára az élére ety szi:tát, mé belebújik a : légy. —<br />
2. 'önt'. A ködöijmbe buritotta : az e-gész ko-sár szihát: L. be-,<br />
ki-, le-, meg-, ráborít.<br />
borítás burilás (-1, -a) fn. 'nagyobbacska folt a lábbelin'.<br />
Te-gyen ére a csizsmára egy buri:tást.<br />
boríték n., 1. kóperta.<br />
borító burilöu (-1, -ja) 1. tyúkborító.<br />
borított-tányér buritol-lánygyér fn. 'munkásoknak ebédkor<br />
a mezőre vitt tészta, palacsinta stb.' (Az effélét u. is<br />
lefödött tányérban viszik a mezőre.) Megáj, ma' se kűttél<br />
nekem buritol tánygyért a mezői):re.<br />
borízű alma borézü alma fn. 'kellemes savanykásízü<br />
alma'.<br />
borjadzik börnyadzik (-anak, -ott) tn. i. 'borjút ellik'.<br />
L. megborjadzik.<br />
borjas börnyas mn. 'borjúval biró, borját tápláló'.<br />
Börnyas tehén. De v. ö. kisborjús-tej.<br />
borjú bórnyu (börnyul, börnyuk, a koma bornyúja, de :<br />
a tehem börnya) fn. 1. 'kalb'. 2. 'tornister' (kaszárnyai szó).<br />
Nemei: iiszőij-börnyu (= nőstény b.), bika-bórnyu (= hím<br />
borjú); szopóuzs börnyu (= amelyik még szopik); rugód<br />
börnyu (rúgott = amelyiket már elrúgta az anyja, nem szopik).<br />
Sz. Bá'mujja, mint a börnyu az üi ka:put (g. = ostobán<br />
bámulja). Kkhuzná: az az ö'korbiill is a bör:nyut (= fösvény,<br />
zsugori) Ökör alatt izs börnyut keres : (= haszonhajhászó).<br />
Kikérné: a te'hembüll a bör-.nyut (= jól tud kunyorálni,<br />
cigánykodni). Ojat lök ráj:la, mint az é'hezs börnyu az<br />
any.nyánn (= durván meglöki). Fé'tekeri az e:szit, min dög-löd<br />
börnyu a jár:kál (g. = erősen gondolkozik, tervez). Mindeyki<br />
tuggya, ki tehene bör:nya (= kinek a leszármazottja).<br />
Km. Minden tehén a maga börnyát nyajja :<br />
(= mindenkinek a saját gyermeke a legkedvesebb). Kineg<br />
bör-nya, a- nyajja: (= akinek gyermeke, azé a gondja).<br />
Akinek nem- börnya, nem- nyajja : (= nem fáj neki a más
106<br />
gyerekének a sorsa). A börnyunak nem- szabad a fejihez<br />
verni a zsüj-tárt (= hagyni kell, hadd szopjék eleget).<br />
borjúból börnyubür fn. 'kalbsleder, kalbsfell'.<br />
borjúcsorda börnyuesörda fn. 'bornyúnyáj'.<br />
borjúhús börnyuhus fn. 'kalbfleisch'.<br />
Borjúláz Bürnyuláz hn. (Halmi).<br />
borjúnyúzó péntek börnyunyúzóii péntek Sz. llóunaputáy<br />
kiskeddenn, Bör-nyunyúzóii péntekenn (= sohanapkor).<br />
borjútartó börnyut ártón fn. 'a tehén pokla, vagyis az<br />
a burok, melyben a borjú világra jő'.'<br />
borközi állapot börközi állapot fn. 'részegség, ittasság'.<br />
Sem- kell asz févenni, amid börközi állapodba mond az envbér.<br />
borkút, börkut fn. 'savanyúvíz forrás'.<br />
borleves borleves fn. 'weinsuppe'.<br />
börnyas 1. borjas, v. ö. kisborjús-tej.<br />
bornyasztó börnyasztóu mn. (tréfás szó) 'borzasztó'.<br />
lm ni > u 1. borjú.<br />
Bornyúgaz Börnyugaz hn. (Császló).<br />
hornyos 1. kisborjus tej.<br />
1. borona berena, berena<br />
(Berend, Krassó)<br />
(-át, -áfa) fn. 'egge'. Részei<br />
: 1—7. a fogak (= a<br />
borona ágaiból sűrűn kiálló<br />
vasszegek). 8. az egyik<br />
éiga (= a b. gerendája,<br />
melybe a fogak vannak<br />
erősítve). *<br />
2. borona berena (-át,<br />
-ája) in. 1. 'deszkakerítés,<br />
palánk'. (Szatmárnémeti,<br />
Krassó.) 2. 'a palánk deszkázata'<br />
(Ricse). Ehörták<br />
a berenát a szulápok köz:-<br />
ZÜll. Borona.<br />
boronaái) bcrenaág fn.<br />
'a borona egy-egy gerendája, melybe a fogak vannak<br />
erősítve'.<br />
boronafo(| berenajog fn. 'a boronaágakból sűrűn kiálló<br />
erős vasszeg'.<br />
boronál berenáll, bérénáll (Krassó) (-ok, -Isz) ts. i.<br />
'boronával simára és porhanyóra gereblyél' (szántást). L. be-,<br />
megboronál.<br />
borongat buroi]gat (-ok, -öl) ts. i. 'borítgat, döntöget'<br />
(pl. edényt). Tán g macs-ka buroygat: a pikvárba : L. felborongat.
107<br />
borong buror]g (-ott, -ana, -jon) szt. tn. :. 'felhőzik,<br />
gyakran elborul'.<br />
borongós buroygóus mn. 'felhős, borult' (idő).<br />
boros i— (-onn) mn. 1. bort tartalmazó' (hordó).<br />
2. 'bornak való' (pohár). 3. 'borral vegyített, borízű' (pl.<br />
víz). 4. 'bortól ittas, beborozott'. Nem 1<br />
mondom :, énizs<br />
boros vontam ctg ki:csit. Boros fűvel sok' vadad beszéli az em:bér.<br />
Borosláz ~ hn. (Dabolc).<br />
borospohár ~ fn. 1. 'weinglas'. 2 . 'egy borospohár<br />
mennyiségű'.<br />
borotva beretva, beretva (Sárköz) (-át, -áfa) fn. 'rasiermesser'.<br />
borotvafenő kő beretvafenöű kü fn. 'borotvaélesítő kő,<br />
borotvaköszörű'.<br />
borotvál beretváll (-ok, -Isz) ts. i. 'rasieren'. L. le-,<br />
megborotvál.<br />
borotválás berelvállás (-1, -a) fn. 'rasieren'.<br />
borotválatlan beretvállatlan mn. 'unrasiert'.<br />
borotválkozás beretválkozás (-t, -a) fn. 'rasieren'.<br />
borotválkozik beretválkozik, berelvákozik (-ok, v. -om,<br />
-öl) tn. i. 'sich rasieren'. L. megborotválkozik, kiborotválkozik.<br />
borotvaszíj berelvaszifj fn. 'borotva élesítő szíj',<br />
borozik ~ (-ok, -öl) tn. i. 'bort iszik, bor mellett mulat'.<br />
L. beborozik.<br />
bors bors, boss (Tiszahát, Ugocsa) (-ot, -a) fn. 'pfeffer'.<br />
Sz. Megaggya savad, borsát (= megadja az ízét, ellátja fűszerrel).<br />
Töri a borsot a góiy.fa (= kelepel). Borsot tort az óra<br />
a.lá (= bosszúságot okozott neki). Km. Kkcsi a : börzs,<br />
de evő üss (= kicsiben, igénytelenben is lakozhatik nagy erő<br />
vagy egyéb jó tulajdonság).<br />
borsfíí börsfü fn. 'satureja hortensis L.'<br />
borsó börsóu, bossóu (Tiszahát, Ugocsa) (-1, -fa) fn.<br />
1. 'erbse'. 2. 'borsó főzelék'. Sz. Börsóu, lencse ! Ezer a<br />
szeren:cse ! Annyi, mintha a fnra hánnám a bör:sóut ( =<br />
(= hiába beszélek neki, nem fogad szót).<br />
borsódzik börsóudzik (-olt,-óuzna) tn. i.'borzong'. Sz.<br />
Edöűre börsóudzik tülle a há:tam (= irtózom, félek, fázom<br />
tőle)"<br />
borsóka börsóuka (-át, -ája) fn. 'némely sertés húsában<br />
termő borsó nagyságú, szürke szemcse, melyből az ember<br />
belében a galandféreg fejlődik'.<br />
borsókás börsóukás nm. 'borsókával telt'. Börsóukás hus.<br />
borsói börsöl (-ólok, -ölsz) ts. i. 'borssal hint'. L. megborsol.<br />
borsos borsos (-onn) mn. 1. 'borssal meghintett'. 2.<br />
'drága' (ár).
108<br />
Borsósor Bórsóijsör hn. (Gacsály).<br />
borsószalina börsóuszálma fn. 'a borsó szára'. Sz. Börsóuszálmár]<br />
kém megéget:ni (= tűzrevaló, gonosz ember).<br />
borsószem börsóuszem fn. 'a borsónak hüvelyéből kifejtett<br />
magja'.<br />
borsoviki 1. bolseviki.<br />
borsszem börszcm fn. 'pfefferkorn'.<br />
borszag börszag fn. 1. 'bor-illat'. Mijem börszag van itt !<br />
2. 'bor-illatú'. Messzire érzik :, ojam bé>rszag vagy :<br />
borszagú 1. borszag 2.<br />
borszesz n., 1. spiritusz.<br />
borul burait (-ok, -Isz) tn. i. I. 'hajol, terül*. Kopörsóujára<br />
burülnék (Nd.). 2. 'dől'. Hamar burull az ijey kis<br />
csu:pör. 3. 'fejesedik'. A mv káposztáik nem- akár burül:ni.<br />
Káposzta, káposzta, burull a levele (Nd.). L. be-, el-, fel-,<br />
ki-, leborul.<br />
borulás burullás (-t, -a) fn. 'borússág, felhőzet'. Féjött<br />
a nab burullázsba (Nd.).<br />
borulat borölal (Tiszahát: Szamosszeg) (-ot, -tya) fn.<br />
'felleg, felhő'. Sij-jesünk :, mé jön- a borö.lat.<br />
borult buráit mn. 'felhős, homályos, borús' (ég). Reg-gel<br />
ely ki'csid burült vóut:<br />
borz borz (-ot) fn. 'dachs'.<br />
borzad borzad (-ok, -öl) tn. i. 'schaudern'. L. megborzad.<br />
borza- borzos (-onn) mn. 'fésületlen, boglyas'. Km.<br />
Ak-kö kell az embert simogatni, mikö borzos :, nem- mikor<br />
sima: (= akkor kell vigasztalni, támogatni, mikor bajban<br />
van). V. ö. borzoskati.<br />
borzasztó borzasztói} mn. 1. 'rettentő, rémítő'. Börzaszlóuképpcnn<br />
(= rettenetesen), hsz. 2. 'borzasztóan, rémítően'.<br />
Borzasztóit szép. Bör-zasztáu lármázik az as:szony.<br />
borzasztóság börzasztóuság fn. 'rettentő dolog'. Börzaszlóuság,<br />
amit ezek müveknek.<br />
borzderes börzderes mn. 'borzszínű, szürke' (ló v. szarvasmarha).<br />
Borzlyuk Börzjuk hn. (Zajta, Szárazberek).<br />
borzogat börzogal (-ott,' -gasson) ts. i. 1. 'borzolgat'<br />
(tollát, szőrét). 2. 'dideregtet'. Es-tére ér-zem : é, hogy éiigem<br />
borzogat a hideg.<br />
borzos 1. borzas.<br />
borzoskati borzoskati fn. 1. 'nigella damascena L.'<br />
(kerti virág). 2. 'borzas leányka', (tr.) Na-, jé-köütték mán,<br />
te borzoskati ?<br />
Borzosdomb Börzozsdomb hn. (Apa).<br />
Borzuk Borzuk hn. (Botpalád). (= Borzlyuk ?)<br />
Bosicseréje ~ hn. (Méhtelek).<br />
bosporos ~ (-t) fn. 'savanyú lében főtt tojás'.
109<br />
bosszankodás bosszankodás (-1, -a) fn. 'árgernis'.<br />
bosszankodik bosszaykodik (-ok V. -om, -öl) tn .i. 'sich<br />
árgern, grollcn'. L. felbosszankodik.<br />
bosszant ~<br />
megbosszant.<br />
(-ok, -öl) ts. i. 'árgern, reizen'. L. fel-,<br />
bosszantás ~ (-t, -a) fn. 'árger, verdruss'.<br />
bosszantó 1. seggbosszantó.<br />
bosszú bosszú (-t, -ja) fn. 1. 'düh, harag'. Ezenn a kis<br />
ártatlanon löijti ki a bosszu:ját. 2. 'megtorlás'. Sz. Bosszút<br />
áll ( = megbosszul, megtorol). Bosszúdat átlóm (= bosszút<br />
állok rajtad).<br />
bosszús bosszús mn. 'haragos, mérges'.<br />
bosszúsán ~ bosszúság (-ot,-a) fn. 'harag, mérgelődés'. Nr.<br />
Aki tüsszent v. akinek viszket az orra, azt valami bosszúság éri.<br />
boszorkány boszorkány (-nt, -ok) fn. 'hexe'. K. Vem<br />
boszorkány = 'gonosz vén asszony' (sértő, bántó kifejezés).<br />
Xr. Ha a kakas nem a rendes időben, hanem jóval hajnal előtt<br />
szólal meg, idegen boszorkányt érez. Ilyenkor azt kell<br />
kiáltani: „Idegen boszorkány jár a faluba !" S erre a tűzhelyről<br />
egy tüzes szenet a szoba közepére kell dobni, hogy<br />
a boszorkány ne szabadulhasson, hanem<br />
benne.<br />
'megbotránkozzon'<br />
boszorkánykisasszony boszörkáykisasszony<br />
kány leánya a mesében'.<br />
fn. 'a boszor<br />
boszorkánykodik boszörkáykodik (-ok, -öl) tn. i. 'késő<br />
éjszaka dolgozik, tesz-vesz vmit'. Maga meg mid 1<br />
boször-<br />
káykodik itt? Mik tordeli a lomot, mikor más alszik? Sokká<br />
fem boszörkátjkodik.<br />
boszorkányság boszörkáság (-ot, -a) fn. 'hexerei'.<br />
bot ~ (-ol, -lya) fn. 'stock, stáb'. Nemei: a) Kompóus v.<br />
kumpóuzs bot (= horgas fejű bot) ; b) görbe bot v. kupedz<br />
bot (= görbe végű bot); c) bunkóuzs bot (= fejes bot). L. még<br />
bunkó, kampó. K. Isié seggiccségivél bo-tom ulá sze-resztem<br />
ely kis h&zat (= pásztorkodásom után). Sz. Ojan életlem,<br />
m[nt a bok. Bédzs-be bot- a báktya v. bok a pár:ja (életlen<br />
késre mondják), ükhettyüg bottal a nyo:mát (= eltűnt).<br />
Bodba jut: (= kikap, megverődik). Hála viszi a balyu.jád,<br />
bok a paripána (Adorján) (= hátán háza, kebelében kenyere).<br />
Bottal se lehet ulóullér:ni (= megszaladt). Csak jörgatlya<br />
a ka:nált, mint a juhász a bot:tyál (= látszik, hogy nem<br />
éhes). Km. Bok né- jegy vér: (keveset érő fegyver). Aki<br />
kwtyávfd jáccig bot- legyen a kezi:be ( = legyen elkészülve<br />
arra is, hogy harap). A bóknak kék vége van : (= nem csupán<br />
rajtad fordul meg a dolog). Meynöül a bot a bokor:ba (felelik,<br />
ha vki azon csodálkozik, hogy mekkorát nőtt a gyerek).<br />
Isten né- vér bot:tál (mondják, ha vmely gonosz embert<br />
csapás után csapás ér). Kkcsi ember nagy bottál jár (mond-
110<br />
ják tréfásan a kicsiny, de élénk nemi életet folytató<br />
emberre).<br />
hót, botos 1. bolt, boltos.<br />
hotászik — (-ok, -öl) tn. i. 'botorkál, bódorog'. Még az<br />
elébb i(i bolászott: a nász- körüli: L. elbotászik.<br />
boteszíí boleszü mn. 'tompa elméjű, nehéz felfogású'.<br />
ltotíoku
111<br />
bög bőiig (-ök, -ksz) tn. i. 1. 'bömböl (szarvasmarha),<br />
béget (bárány)'. 2. 'ordítva sír' (pl. a gyermek).<br />
böués böiigés (-1, -e) fn. 1. 'bömbölés, bégetés'. 2. 'ordító<br />
sírás' (gyermeké). Sz. Hej-jes a böi):gés, fijatal a már:ha<br />
(gúnyos helyeslés).<br />
böqet böijget (-ek, -el) ts. i. 'nyávogtat, ordító sírásra<br />
fakaszt'. Ne böiigcssélek má aszt a kdi:köl! K. E-gész nab<br />
böiigetlyiik ill a tiuzet, mék- sincs me:leg (= rohogtat).<br />
Böuclő Bö ügető ii hn. (Kishódos).<br />
böjjö n., 1. gordon.<br />
luígömasina böüqöümasina fn. 'folyton bömbölő gyermek'<br />
(tr.).<br />
bőgős n., 1. gordonos.<br />
böuyörö bögyöröü (-1, -je) fn. 'fiúgyermek nemi szerve'.<br />
Ki'láccik a bögyö-.röüd. L. angyalbögyörő.<br />
böjt bűt (-öl, -tye) fn. 1. 'fasten'. 2. 'a böjt ideje'. Sz.<br />
Hosszú biillye lessz ennek ! (= megkoplaljuk ezt a költséges<br />
mulatást). Bűtől lárl (— böjtöl). Km. Is'ten ökrrizzen a kálvinista<br />
biíktiill (= az éhínségtől; mert a kálvinista csak akkor<br />
böjtöl).<br />
böjtöl bűtől (-ölök, -sz) tn. 'fasten'. L. ki-, meg-, rábőjtöl.<br />
böjtölés bülölés (-1, -c) fn. 'fasten'.<br />
bojtos bülös (-önn) mn. 'zsír- és hústalan' (étel).<br />
Bökény Bökény falunév Ugocsában. Sz. Uszka, Bökcm,<br />
Magosligct Az Istentüli Ibillegett (= félreeső falvak),<br />
bőkezű bükezü mn. 'adakozó'.<br />
bökken ~ (-ek, bökkesz) tn. i. 'bukkan, véletlenül<br />
megjelenik'. Ep'penn akkor bökkentem o:da, mikor a menye<br />
is ot vóut:<br />
bölesesséji böijlcsesség (-el, -e) fn. 'weisheit'.<br />
bölcső boücsöii (-t,-je) fn. 'wiege'. Sz. Bőik cső übe nagy,<br />
ágyba kkcsi (mondják az éretlen, gyerinekeszü felnőtt emberről).<br />
Nr. Ha fonálszapuláskor az asszonyok facsarják a fonalat<br />
s az erős facsarás következtében a fonálcsomó gúzsba<br />
csavarodik, amelyik asszony felé a gúzs mutat, arra nézve<br />
bölcsőt jelent.<br />
bölcső o,omhjn böijcsöii gombja fn. 'a bölcső szélein<br />
levő gombfejű szegsor, melyhez a lekötő szalagot akasztják'.<br />
bömböl bömbfil (-ölök,-sz) tn. i. 2. 'mély hangon bőg<br />
(szarvasmarha). 2. 'ordítva sír'.<br />
bömbölbika bömbölbika fn. 1. 'bőgő bika, bömbölő bika'.<br />
Böimbolbika, sóus-larisznya, falu pecsenyéje ! (kiáltozzák<br />
éneklő hangon a gyerekek a csordával hazatérő bika után).<br />
2. 'botaurus stellaris L.'<br />
Bömbölő Bömbölő ii hh. (Egri).<br />
bumfordi bgjordi mn. 'elhízott, vastag, kövér'.<br />
böndö. bömíős 1. bendö, bendős.
112<br />
böníördi 1. bumfordi.<br />
bőr bür f-t, -ök, -i) fn. 1. 'haut, feli, ledér'. 2. 'bőrös<br />
része vminek'. A szalonna büri. 'hártyás hüvely'. A hurka<br />
büri. K. Mikor ckaíta, csak a bíkri árát kapta vis:sza (= sovány<br />
volt az ökre, keveset adtak érte). Sz. Húzza a bürt a ja:gyonn<br />
( = horkol). A büri ára (= az újoncnak a berukkoláskor<br />
járó kisebb pénzösszeg). Ugy megverlek :, hogy ros-lának se<br />
lesz jóu a bü:röd (= hogy megreped a bőröd). Mák kiugrik<br />
a büribüll (= úgy örül). Visz'ket a büröd? Ne férsz a bürödbe?<br />
(= verésre vágyói'? kérdezik fenyegetőleg a rosszalkodó<br />
gyermektől). Gyerjge bürbe van (= rossz színben, rossz<br />
bőrben van). [Hü- vam Pista?] A bwribe, csak a szeme<br />
láccik (= tréfás kitérő válasz, ha nem akarja megmondani,<br />
hol van, akit keresnek). Nem- szerelnék a bűribe len:ni (= nem<br />
szeretnék a helyzetében lenni, vele cserélni). Ojan nehéz<br />
[ez a ru.ha], mint a bür(= igen nehéz). Csak a csont- meg<br />
a bür (= sovány). Annyi a dóir.gom, amennyi csak a búrom<br />
alá tér: (= sok dolgom van). .4 bür hüjjö : rá? (átok =<br />
haljon meg!) Vigyázz a büröd: re ! (= vigyázz, mert verést<br />
kapsz). Mahóijnap rúdra birik a bíí.ri (= tönkre megy,<br />
elpusztul állat v. ember). /A> -<br />
lord ugy ma.gad, mé] ma m<br />
-<br />
hóunap a hászijára kerüli a bü.röd (= elpusztulsz). Ojan<br />
erőüs, mint a bür- (posztóról, szövetről). Kin. Rótt'ka a bü-rii>él<br />
fizet: (= kiki olyan holmival tud v. szeret fizetni, amit<br />
előállít, termel, pl. a juhász sajttal, a varga foltozó munkával<br />
stb.). Héd ú<br />
büri van az asszon:nak (= a gonosz nő sok<br />
szégyent elvisel).<br />
hőralma bürálma, gyakoribb nevén kormos alma, 1. ott.<br />
hőrkötő bürkötöü fn. 'bőrből készült kötény'. Valamennyi<br />
kádár van, Minneg bfírkötőüje van (Nd).<br />
bőrödzik bürödzik (-ölt, bürözne) 1. bebőrödzik.<br />
hőről bűről 1. megbőröl.<br />
bőrpuska bürpuska fn. 'a férfi nemző vesszeje' (tr.).<br />
bőrvásár bürvásár fn. 'bőrpiac, hol a tímárok a bőrt<br />
adják-veszik' (Szatmárnémeti).<br />
. böséy bűseg (-el, -e) fn. 1. 'tágság, terjedelem' (ruháé).<br />
2. 'bő időszak, bő esztendő'. A kalandárijom jövöüre nagy<br />
büséget mond : Sz. Es- se csinál büsé:gel (mondják pl. a gyarló,<br />
rossz vetésre).<br />
bőséjjes büséges (-enn) mn. 'dús, gazdag'. A ko.mencijóut<br />
kintiam én neki büségesenn :<br />
bősszen bőiisszen (-ek, -sz) 1. felbősszen.<br />
bősszent böüsszenl (-ek, -él) 1. belebősszent.<br />
bötyköl bötykol (-ölök, -ölsz) ts. i. 'varr'. L. megbötyköl.<br />
bővít büvil (-ek, -él) ts. i. 'bővebbé, tágasabbá tesz'.<br />
bővül büvüll (-vüll, büvüjjön) tn. i. 'bővebbé, tágasabbá<br />
lesz'. L. megbővül.
113<br />
Bözsi — 'az Erzsébet név becéző formája'.<br />
bracbiiim brakhijom fn. 'karhatalom' (a régi nemesi<br />
világban). Sz. Ezek az is-tentelen kojkök mék csrhéssé teszik<br />
az em:berl. Ugy jönnek ide j e : le, mint a b r a k'h<br />
i j o m : (= nagy lármával, ribillióval, riadalmat okozva).<br />
hrand (-ot) fn. 'sebüszkösödés'. Brandot kapott<br />
a keze. (V. ö. ném. brand.)<br />
brandos ~ mn. 'üszkösödő' (seb).<br />
bránka bránka (-át) fn. 'a tótos szövőszék egyik alkatrésze'.<br />
brifíung briffuijg (-ol) fn. Sz. Na-, te le-telted a briffun:gol<br />
! (ir. = ezt ugyan megcsináltad !) (V. ö. ném. prüfung.)<br />
brugó brugou (-t, -ja) fn. 'nagybőgő',<br />
brugós brugóus (-t, -sa) fn. 'nagybőgős',<br />
brugózik brugóuzik (-ok, -öl) tn. i. 'nagybőgőn játszik'.<br />
1. bú bu (bujába, buvomba) fn. 'bánat, szomorúság'<br />
(ritkán használt szó). Sz. Ajé: ! menygyen ott a visz keresztül<br />
je:le b u- né k ült: (= vigan, könnyen, akadály nélkül).<br />
Se- bu, se- kár, csak a naty sár! (= sebaj 1)<br />
2. bú ~ isz. a marhabőgés utánzása. Bír, bika, bú-, bú- I<br />
búb bubb (bubbot, búbja) fn. 'tető, kidomborodás'. A fejem<br />
búbja (= teteje). A válla búbja (— kiszögellő, kidomborodó<br />
része).<br />
buba ~ (-át, -ája) fn. 1. 'baba, csecsemő' (gyny.) Be-li,<br />
buba, be-li ! 2. 'játékbaba'. Sz. Beli, buba, be-li ! Kutyával<br />
vaty te:li (mondják a szeszélyes, zsörtölődő babának).<br />
búbánat búbánat fn. 'bú, szomorúság'. Sz. Tuggya<br />
a búbánat ! (= tudja a manó !)<br />
búbánatos búbánatos mn. 'szomorú, bús, bánatos' (inkább<br />
költ.-ben). Odavárja bubánatozs babáját (Nd.).<br />
bubb, bubbos 1. búb, búbos.<br />
bú-bika ~ fn. 'egy játék neve, mely abból áll, hogy<br />
a gyermekek fejükkel bikák módjára igyekeznek egymást<br />
hátra tolni'.<br />
búbikázik < (-ok, -öl) tn. i. 'bú-bikát játszik'. L. búbika.<br />
búból bubböl (-ólok, -sz) ts. i., 1. megbúbol.<br />
huhoré\i0bugyborék (-ot, -ja) fn. 'wasserblase'.<br />
buborékul bugyborékol (-ólok, -ölsz) tn. i. 1. 'buborékot<br />
hány, buborékokat idéz elő'. Esik esőü, bugyborékol (Nd.).<br />
2. 'bugyog' (pl. a korsóba merülő víz).<br />
buborékos bugyborékos (-onn) mn. 'buborékot hányó'.<br />
Bugyborékos esőu. Xr. Bugy-borékosonn esik, hos-szas esöü<br />
lessz :<br />
búbos bubbos mn. 'kontyos, bóbitás' (pl. tyúk). Tyúk<br />
ide, bubbos, Béles ide, ronygyos, Kalács ide, fonaios ! (Tréfás<br />
kántáló vers.)<br />
Csüry Iiálint : S/amnshali szótar I. 8
114<br />
bubuka ~ (-ál, -ája) fn.'babácska, kis baba'. L. buba.<br />
bubulyicska bubujicska, buburicska (-ál, -ája) fn.<br />
'chaerophyllum bulbosum L.' Nr. Murokhoz hasonló gumóját<br />
a gyermekek megeszik.<br />
buburicska 1. bubulyicska.<br />
bucka 1. henderbucka.<br />
buckázik ~ (-ok, -öl) tn. i. 'bukfencezik, bukfencet<br />
vet'. L. lebuckázik.<br />
búcsú búcsú (-1, -ja) fn. 1. 'távozáskor való köszönés'.<br />
2. 'kirchmessc, kirchfest'. 3. 'wallfahrt'. K. Madióijnab<br />
búcsút mond ez a csizs:ma. Km. Pézé járják a bú.csut (= semmihez<br />
sem foghatsz pénz nélkül). Sz. L'gy járnak o.da, mint<br />
a búcsúra: (= tömegesen járnak oda). Kálvinista búcsú<br />
( = tűzvész).<br />
búcsújárás búcsújárás fn. 'wallfahrl'. K. E-géz bírcsujárás<br />
vóut: ott ( = tömegével volt ott az ember).<br />
búcsús búcsus (-t, -ok) fn. 'búcsújáró'.<br />
búcsúzás búcsúzás (-t, -a) fn. 'búcsúvétel'.<br />
búcsúzik<br />
búcsúzik.<br />
búcsúzik (-ok, -öl) tn. 'búcsút vesz'. L. el<br />
búcsúztat búcsuszlal (-ok,-öl) ts. i. 'temetéskor a halott<br />
nevében a rokonsághoz búcsút intéz' (a pap). Búcsusztatlya<br />
a haloltat. L. elbúcsúztat.<br />
búcsúztató búcsuszlatóii (-t, -ja) fn. 'temetéskor a<br />
halottnak a közönségtől való búcsúztatása'.<br />
Iiiiiln ~ (-át, -ája) fn. 'árnyékszék'.<br />
budi ~ (-t, -k, -ja) fn. 'árnyékszék'.<br />
buditakarító buditakaritóii<br />
cigány'.<br />
fn. 'árnyékszéktisztogató<br />
Bufa ~ hn. (Sárközújlak).<br />
1. buga ~ (-át, -ája) fn. 1. 'len, kender feje, magtokja'.<br />
2. 'gömb, golyó'. A szeme bugája.<br />
2. buga ~ mn. Sz. Maga vóiilam egy buga fű: vél.<br />
Mentem, mendegéltem magamba egy buga füvei.<br />
( — °gy á<br />
r v a<br />
fejemmel, egy kopogó fejemmel).<br />
bugás ~ 1. ágasbogas.<br />
bugáz n*i (-ok, -öl) ts. i. 'fejez, csépel' (lent, kendert).<br />
L. kibugáz.<br />
buggy ~ (-ot, -a) fn. 'a női blúz vállán levő bő ráncozat'.<br />
buggyan ~ (-1, -nyon, -na) tn. i. 'szökellve előtör'<br />
(pl. a forrás a föld alól). L. felbuggyan.<br />
buggyos ~ mn. 'vállban bő ráncozattal ellátott'.<br />
Buggyos 'ujj.<br />
buggyos ujjas ~ fn. 'vállban buggyos női blúz'.<br />
Bugiláz ~ hn. (Nagykolcs).<br />
búgja 1. boglya.
115<br />
bugjos 1. boglyas,<br />
búgó 1. gubó.<br />
bugyborék bugyborék 1. buborék. II. Uugyborék gúnynév<br />
(Nagypeleske).<br />
bugyborékol 1. buborékok<br />
bugyborékos 1. buborékos.<br />
bugyelláris ~ f-t, -ok, -sa) fn. 'pénztárca'.<br />
bugyog ~ f-otl, -jon, -na) tn. i. 'bő áradással, szökellve<br />
előtör' (pl. a víz a földből).<br />
bugyogó bugyogóu f-t, -ja) fn. 'a szoknya alatt viselt<br />
rövid női gyolcsnadrág'.<br />
bugyolál bugyolált f-ok, -Isz) ts. i. 'takargat, bónyál,<br />
burkol'. L. bebugyolál.<br />
Hugyori ~ 1. 'csárdanév' (Nagypeleske). 2. hn. (Lázári).<br />
bujdokol bujdokol f-olok, -ölsz; -öllam; -ojjon) tn. i.<br />
'bujkálva bolyong, bujdosik'.<br />
Bujdos liüidos 'lónév'.<br />
bujdosás bujdosás f-t, -a) fn. 'rejtőzködve bolyongás',<br />
bujdosik bujdosik f-ok, -öl) tn. i. 'rejtőzködve bolyong',<br />
bújik 1. búvik.<br />
bujkál büikáll f-ok, -Isz) tn. i. 'rejtőzködik, lappang'.<br />
K. üék jeleik csag bujkált a : nap (= a felleg mögül előelőtünt,<br />
meg elrejtőzött).<br />
bujkálás büikállás f-t, -a) fn. 'hol ide, hol oda búvás'.<br />
bújócska, -ázik 1. buvócska, -ázik.<br />
biijósdi 1. buvósdi.<br />
bujtató büitatói} f-t) fn. 'a kereszt legalsó kévéje'<br />
(Szamosszeg).<br />
bukás ~ f-t, -a) fn. 'esés' (emberé).<br />
bukik ~ f-ok v. -om, -öl) tn. i. 'esik' (ember v. gyermek).<br />
Öiára bukik. L. kibukó.<br />
bukó bukóu f-t, -ja) fn. 1. 'petrence, vontató, két embertő<br />
rudakon elvihető csomó'. Széna, lúhere, lucerna, bükköny,<br />
repce bukóu. 2. 'bukó mennyiségű, bukónyi'. Egy bukóu széna.<br />
bukófenék bukóujenek fn. 'a bukó alatt a legalsó réteg<br />
széna'.<br />
bukóhordó rúd bukóuhördóu rud fn. 'hegyes, hosszú<br />
rúdpár, melyet a bukó alá dugnak s elől-hátul egy-egy<br />
ember fölemeli és viszi rajta a bukót'.<br />
bukószám bukóuszám fn. 'a rendekből összehordott<br />
s a földön elteregetett széna, melyből egy-egy bukót raknak'.<br />
Gyér- ek- csak, jijajim, osz hörgyuk ezeket a rendeked bu-kóuszámogba<br />
jele.<br />
buksi ~ f-t, -ja) fn. 1. 'boglyas fej, nagy fej' (tr.).<br />
Ne- dugd elibém a buksi-.dat. mn. 2. 'boglyas'. Vedd- elöiillem<br />
aszt a buksi jeje:det. 3. 'boglyasfejü, nagyfejű'. Gyere- csak,<br />
te kizs buksi !<br />
s •
116<br />
buksza<br />
(Mezőgecse).<br />
~ (-ál, -ája) fn. 'persely, pénztartó doboz*<br />
bukti ~ fn. 'rossz tanjegy, elégtelen, szekunda'. Hál<br />
osz lessz-é buk:ti ?<br />
bum ~ isz., réja v. hangutánzó szó. Eccer ety kiráifi<br />
Mid gondol magába,<br />
(Nd.).<br />
Lédér-lédér bum bum bum, Árva vármegyébe<br />
bumfordi 1. bomfordi.<br />
bunda i— (-át, -ája) fn. 1. 'gyapjas bőr, sűrű szőrrel<br />
bontott bőr'. Jóu- bunda béllése van en:nek, né- fázik meg<br />
benne az em:bér. 2. 'gyapjas bőrrel bélelt nagykabát'. K. Yágjuk<br />
le mán a jejedrüll aszt a bun:dát (= vastag, nagy hajat).<br />
Sz. Ugy -<br />
alszik :, mint a bunda (= mélyen alszik). Km.<br />
A szűr- szűri, a guba re'keszti:, a bunda nem- ereszti : (t. i.<br />
a hideget ; tehát = hideg ellen legjobb a bunda).<br />
bundahélelt bundabélléit mn. 'bundabéllésü, gyapjas<br />
bőrrel bélelt'. Bundabéllelt ujjas.<br />
hundapálinka bundapájiijka fn. 'közönséges parasztpálinka'.<br />
bundás ~ mn. I. hosszúszőrű' (pl. kutya). Bűi-, bundás,<br />
coki, bálhás ! 2. 'gyapjas v. szőrös bőrrel bélelt". Bundás<br />
ujjas. 3. 'bundával bíró', fn. 4. 'az újonc neve a kaszárnyában'.<br />
A kardomnak márkolattya be rozsdás ! Jön októubér,<br />
kipucojja a bundás (Nd.). I. Bundás 'kutyanév'.<br />
bundáskenyér bundáskényér fn. 'tojásba mártogatott<br />
s azután zsirban megsütött kenyérszelet'.<br />
1111iitli ~ fn. 'kutyanév'.<br />
bunkó buijkóu (-1, -ja) fn. 1. 'gömbölyű v. tölcséralakú<br />
botfej'. 2. 'magtok' (virágé, lené). 3. 'a hernyó gubója,<br />
melybe magát beszövi'.<br />
bunkós burjkóus mn. I. 'fejes' (bot). 2. 'magtokos'<br />
(pl. len).<br />
bunkó/, burjkóuz (-za, -szia) 1. bebunkóz.<br />
burit, -ás 1. borit, -ás.<br />
burok »*- (bürköt, hurokja) fn. 'az a hártya, mely a csecsemőt<br />
az anyaméhben takarja'. Km. Burogba születtél, kö'lelé<br />
hálsz : meg ( = nagyon is szerencsés vagy). Nr. A burokban<br />
született embert a néphit szerencsésnek tartja. De<br />
e mellett a fenti tréfás értelmű közmondás is járatos.<br />
hurongat 1. borongat.<br />
borul, -ás 1. borul, -ás.<br />
hurzingás bürzingás, bürzoygás mn. 1. 'ingerlékeny,<br />
zsémbes, veszekedős'. Bürzi>,géis ember. 2. 'zimankós, szélvészes'<br />
(idő).<br />
bús bus (busann) mn. 'bánatos, szomorú' (ink. költeményekben).<br />
búsít busit (-ok, -öl) ts. i. 'szomorít, aggaszt'.
117<br />
búslakodik búslakodik (-ok, -ól) tn. i. 'szomorkodik'.<br />
búsul busull (-ok, -Isz) tn. i. 'szomorkodik'. Sz. Ok<br />
vóut:, ahun nem- búsulnak: (= részeg, a korcsmán volt).<br />
Neki busujja magát (= neki keseredik). Busujjon a lw,<br />
eiég nagy a fe:je (vigasztaló szólás). Km. Búsultam ém,<br />
mig nem aklak, mos má m busujjon :, aki adott : (az adós<br />
ember szájába adott szatirikus közmondás).<br />
buta ~ (-ál, -áull v. -ánn) mn. 1. 'tompa, életlen'.<br />
O'jam buta ez a : kés, mint a bok 2. 'ostoba'. Sz. Ojam buta :,<br />
mjnl a se-tél éecaka : v. mint a főijd : v. mjnt a belsői) ökre :<br />
bútor bulör (bulrol) in. 'műbél'.<br />
butorol buloröl (-ólok, -ölsz) ts. i. 1. 'a házban összevissza<br />
kutat'. 2. 'fosztogat'. Óláhog butoröltak a házá:ba.<br />
3 'bitorol'. Most egy zsidöu bulorojja a vagyo:nát. L. felbulorol.<br />
ltulykaszcu. ~~ hn. (Szárazberek).<br />
búvár búvár fn. Sz. Iszik, mint a bmvár (=sokat iszik.<br />
Csak e. szólásban hallottam. Alkalmasint a vízimadárra céloz.)<br />
búvik bújik (-ok, büisz, bűit, bújjon, büina) tn. i. 'rejtőzködik'.<br />
K. Ne- büj mindég a házba fe:le ! Sz. Sze-retté vóun<br />
a föüik alá bújni (= úgy szégyeltem magam). As' se tuggya,<br />
ki' seggibe bújjon : (= sürög-forog). L. be-, bele-, el-, fel-,<br />
ki-, le.-, meg-, összebuvik, rábuvik.<br />
buvóeska bujóucska (-át) fn. 'buvósdi játék'.<br />
buvóeskázik bujóucskázik (-ok, -öl) tn. i. 'buvósdit<br />
játszik'.<br />
buvósdi bujóuzsdi (-t) fn. 'búvó játék'.<br />
búza buza (-ál, -ája) fn. 1. 'weizen' (maga a növény).<br />
2. a búza növény termése'. Egy zsák, egy mázsa buza. 3. 'búzavetés'.<br />
Eduklam a gereb:jél a búzába : Beszalatt az ö:kör<br />
a búzába. Nemei : tavazbuza (= tavaszkor vethető búza),<br />
kopaz buza (= szálkátlan kalászú), tiszavidéki buza; tiszta<br />
buza, kécceres (= másodrendű), harmadrendű (= búzaalja,<br />
ocsú). Sz. Ojan a bu:za, mjnt a kefe (= szép, egyenesen<br />
álló). Ugy áll a bu:za, mjnl a kik fid (= egyenesen, nincs megdőlve).<br />
Uty szereti:. mint a galamb a búzát (= igazán,<br />
tiszta szívből szereti). Km. Fe-kele főül termi a jói} bu::át.<br />
(Mondják igen barna emberről is.) Xr. Mikor a búzát vetik,<br />
nem szabad kenyeret pirítani, sem pedig a lisztes zsákot<br />
kiverni, mert üszkös lesz a búza. Gál héten (okt. 16-ának<br />
hetében) nem jó búzát vetni, mert üszkös lesz. Őszi búzavetés<br />
után pozdorjává] hintik be a búza föld két végét, hogy<br />
a búza üszkös ne legyen. (Adorján). Ha a gazda jó bőven<br />
méri az eladott búzát, jó termése lesz jövőre. Ha sok hó<br />
esik, sok búza lesz a jövő évben.<br />
búzaalja buzaajja fn. 'ocsú, harmadrendű (szemetes,<br />
hibásszenúi) búza'.
118<br />
húzaasztag buzaaszlag fn. 'búzakévékből rakott asztag'.<br />
búzabogár buzabogár fn. 'cserebogárhoz hasonló apró<br />
rovar, mely a búzakalászokon él'.<br />
bú/.ai'íí buzafü fn. 'búzakalász'. Km. Könnyű az asztag<br />
alatt a buzafüt szed:ni.<br />
búzaföld buzaföijd fn. 'búzával bevetett szántóföld'.<br />
húzabordás buzahördás fn. 'a búzatermés beszállítása<br />
a rakodóba'.<br />
búzabordúskor buzahördáskör hsz. 'a búzahordás idején,<br />
július második felében'.<br />
búzahordó buzahördóu fn. 'a búzakeresztek beszállításában<br />
segédkező munkás'.<br />
búzakalász n., 1. búzafő.<br />
búzakcnyér buzakenyér fn. 'búzalisztből sült kenyér'.<br />
bűzakereszt buzakereszt fn. '18 kévéből kereszt formán<br />
rakott búzacsomó, kalangya'.<br />
búzakéve búzakéve fn. 'három marokból kötött búzakalászcsomó'.<br />
búzaliszt búzaliszt fn. 'búzából őrölt liszt'. Sz. Asz'<br />
mondom, buzadiszi l ( = ironikus helyeslés vmeiy komolyan<br />
nem vett beszédre.)<br />
búzapiac buzapijac fn. 'vásártér, hol búzát árulnak'.<br />
búzapogácsa buzapogácsa fn. 'búzalisztből sült pogácsa'.<br />
búzapolyva buzapöiva fn. weizenspreu. Xr. Tapasztásra,<br />
vakolásra használt agyag közé vegyítik.<br />
búzaré buzaré fn. 'búzaszem formájú revesedés a fában'.<br />
bűzareves buzareves mn. 'réfoltos, foltosán reves' (fa).<br />
búzás búzás mn. 'búzát tartalmazó'. Buzázs zsák.<br />
húzaszálka buzaszálka fn. 'a búzaszem burkának hosszú<br />
szálkája'.<br />
búzaszalma buzaszálma fn. 'weizenstroh'.<br />
búzaszár buzaszár fn. 'weizenhalm.búzaszem<br />
buzaszem fn. 'weizenkorn'.<br />
bú/.a tarló buzatallóu fn. 1. 'a búza hegyes töve, melyről<br />
a búzaszálat levágták'. 2. 'tarlómező, melyről a búzát letarolták'.<br />
búzatermés búzatermés fn. 'az elvetett földön termett<br />
búzamennyiség'.<br />
búzával érö körte búzával éröii körié fn. 'korai, nyár<br />
elején érö körte'.<br />
bűzavetés buzavelés fn. 1. 'a búza elvetése'. 2. 'weizensaat'.<br />
Xr. Búzavetéskor nem szabad kenyeret pirítani, mert<br />
üszkös lesz a búza.<br />
búzavirág búzavirág fn. 'centaurea cyanus L.'.<br />
búzavirágszín buzavirákszin mn. kornblumenblau'.<br />
huzdogány 1. buzogány.<br />
buzdul 1. felbuzdul.
119<br />
buzgóság buzgóuság (-ot, -a) fn. 'igyekezet'. Sz. Enyomta<br />
a buzgóuság ( = elaludt, elnyomta az álom).<br />
buzijankó buzijankóu (-i, -ja) fn. 'bazsalikom'. L. még<br />
ribijankó.<br />
buzog ~ (-olt, -jon, -na) tn. i. 'forr' (pl. a viz). Ak-kor<br />
özsd : rá, mikö lá-tol, hogy buzog.<br />
buzogány ~, buzdogány (-nt, -ok, -nya) fn. 'keule,<br />
streitkolbe'.<br />
Buzsihát ~ hn. (Kisar).<br />
1. bű 1. bö.<br />
2. bű ~ az elbámulást gúnyoló isz. As- se tutta, bi'v-é<br />
vagy : bá (= értelmetlenül, némán bámult). As- se monta :,<br />
hogy bik-é vagy : bá (= egy kukkot se szólott).<br />
bűbájos ~ mn. 'ördöngös, boszorkányos, varázsló'.<br />
büdös büdöss (büdösset) mn. 1. 'rossz szagú, keüemetlen<br />
büzü'. 2. 'bűz, büdösség'. Be- büdös van itt ! Ója halálozs<br />
büdös vóut: ot, hogy nem- lehetett: ot meg-maradni : 3. 'méta,<br />
vagyis cémerezés alkalmával az a hely, ahová a lapdát nem<br />
talált játékosnak futni és visszafutni kell azalatt, míg<br />
társa a lapdát elüti'. K. Te, kizs bwdöss ! (= enyelgés v.<br />
harag kifejezése). Büdöss annak mán a fo:nás (= unja, nem<br />
tetszik neki). Büdös vóut ot neki a leve:gőü (= tarthatatlan<br />
volt a helyzete). Sz. Szinte büdöss a büszkesék:lüll (= fenhéjázó,<br />
kevély). Vrsri a bü:döst (= szalad, mert fél a veréstől).<br />
Ojam büdös:, mjnt a dög: (= tűrhetetlen büdös).<br />
Km. Ne- piszkáld, ami gnéküll izs bü:dözs v. ne- piszkáld a :<br />
szári, ha nem bü:döss (= piszkos dolgokat nem jó<br />
feszegetni).<br />
büdösbanka büdözsbatjka fn. 'upupa epops L.'.<br />
büdösféreg büdösjéreg fn. 'poloska'. Sz. O'ja sáppal:,<br />
mintha büdösféreggel élne: L. mezei büdösféreg.<br />
büdösít büdössit (-ek, -él) tn. i. 'bűzt csinál'. AV büdöisiccsetek<br />
itt avval a lámpá:vál. L. elbüdösít.<br />
büdöske ~ (-ét, -éje) fn. 'tagetes patulus L.' (Kerti<br />
virág.)<br />
büdöskö büdöskü fn. 'kén, kénkő'.<br />
büdöskőszín büdösküszin mn. 'kénsárga'. Büdösküszim<br />
paszujj.<br />
büdösköves ~ mn. 'kénköves' (pl. gyufa),<br />
biidöskővirág büdösküvirág fn. 'kénvirág, kénpor',<br />
büdöskövirágszín büdösküvirákszin mn. 'kénsárga',<br />
büdösödik büdössödik (-ölt, -ggyön, -ne) tn. i. 'büdössé<br />
lesz'. L. megbüdösödik.<br />
büdösség büdösség (-el, -e) fn. 'bűz, rossz szag'.<br />
Büdösszeg Büdöszszeg hn. (Kisar).<br />
Büdöspatak ~ hn. (Pusztadaróc).<br />
bükk bikk (-et, -je) fn. 'buche, fagus silvatica L.' II. Bikk
120<br />
tn. 'Szatmár megye északkeleti részében Máramarossal<br />
határos erdős hegység' (lakói többnyire oláhok, rutének).<br />
Sz. Bikken nöiitt — vad, paraszt, mokány). Aszk a Bik-ken<br />
nőütl Istenedet! (káromk.)<br />
bükkfa bikfa fn. 1. 'buche, fagus silvatica L.' 2.<br />
'bükkfából való*. Xr. Mindszent napján (nov. 1.) vágj le<br />
az erdőn egy bükkfaágat. Ha belül száraz, enyhe tél lesz,<br />
ha nedves, hideg.<br />
bükkmakk bikmakk fn. 'a bükkfa termése, fagea glans*.<br />
bükköny ~, bükköny (Nagypalád, Tiszahát) (-nt, -nye)<br />
fn. 'wicke'.<br />
bükkönyös ~ mn. 'bükkönnyel kevert*. Bükkönyöz<br />
zab.<br />
bün bün (-1, -ök, -e) fn. 'sünde*. Sz. Ugy utállom :, mint<br />
a bűnömet: (szörnyen utálom). Az Istem bo-csássa meg<br />
a bnnömet (mondja a beszélő, ha szavaiban vmit bűnnek<br />
vél).<br />
bűnös bűnös mn. 1. 'sündig, sündhaft*. fn. 2. 'sünder'.<br />
3. 'zálogosdi játékban az a személy, akitől zálogot vesznek*.<br />
Mik érdemel az a bűnös, akineg zálogja a ke-zembe van ?<br />
(Kérdik a zálogkiváltásnál.)<br />
büntet ~ ts. i. I 'bünhödtet, bűnért lakoltat'. Akit<br />
rajtakapnak, Hsz- jorénlig büntetik: 2. 'itél*. Ara büntették,<br />
hogy mek' ke csonkolni a fádat (zálogosdi<br />
játékban).<br />
büntetés büntetés (-t, -e) fn. 'strafe*.<br />
büntetésből bünletézsbüll hsz. 'büntetésül'. Büntetézsbül<br />
mek- kellet neki fej-leni egy vé'ka málét.<br />
bőr 1. bőr.<br />
bürödzik 1. börödzik.<br />
bürök ~ (bürköt, bürökje) fn. 'schierling*. Xr. A bürköt<br />
nyersen megtörve lépdaganatra szokták kötni,<br />
büség 1. bőség.<br />
büszke ~ (-él, -énn) mn. 'kevély, gőgös, rátarti*. Sz.<br />
Ojam büszke :, hogy ely sznros karóiivál se lehetne az örát<br />
elér: ni.<br />
büszkeség büszkeség (-el, -e) fn. 'kevélység, gőgösség*.<br />
Sz. Szinte büdöss a büszkesék.tüll (= fennhéjázó,<br />
dölyfös).<br />
bűt, bűtől 1. böjt, böjtöl.<br />
bütykös ~ mn. 'göbös (pl. fa), bőrcsomós (pl. láb)'.<br />
bütyök ~ (bütyköt, bütyökje) fn. 'bőrcsomósodás (pl.<br />
lábon), göb (pl. fán)'.<br />
bűz ~ (buszt, bűzi) fn. 'szag, illat'. É-reszté valami kizs<br />
bü:zit annak a virág:nak. Sz. Se- ézi, se- bűzi (= se íze, se<br />
szaga).
c.<br />
121<br />
e c\ (= implosiv v. befelé szívott c) isz. 1. "csodálkozás<br />
mdulatszava'. cA, cA, cA / ja-ja-ja-jáj- ! Hozzád lehet érni ?<br />
•cA / Hál szóul'lottam é vala:mil ? 2. 'egymásután gyorsan<br />
ismételve malac csalogató szó'.<br />
rabár ~, cábér (Szamoskóród) mn. 1. 'olyan (lúd),<br />
amelyik már elvégezte a kotlást s egyidöre szabadjára<br />
eresztik, hogy majd hízásra fogják'. 2. 'gondviséletlen, kóbor,<br />
tilosba járó'. Cábár liba, malac. 3. 'gazdátlan, elhanyagolt'<br />
(udvar, kert), í. 'neveletlen, vásott'. Ezek a cábár köikök<br />
még a fá'jál is összetörték a korté:nek.<br />
eá bárba II cábárba hsz. 'gondviseletlenül, szabadjára,<br />
bitangban'. Nem' kén a púját elereszteni egész nap cábár:ba.<br />
Cá'bárba hattá az ud'várt, há'zat. Ok van a kért- is cá'bárba.<br />
cábér 1. cábár.<br />
eacuca ~ isz. 'táncszó'. Hacucáré cacuca !<br />
eaílat ~ (-ok, -öl) tn. i. 'ok nélkül jár-kél, csatangol'.<br />
Ne- cajlas kinn ebb' a hideg:be, mé bedéd áll a kóuji:ka. Ne<br />
caflas, jánygm, sehova.<br />
cafli ~ (-t, -ja) fn. 'halántékra lógó göndör hajfürt<br />
a zsidóknál'.<br />
cáfol cáfol (-ólok, -ölsz) 1. lecáfol.<br />
cafrang cafrang, caprayg (-ot, -ja) fn. 'cafat, ruháról<br />
lecsüngő rongy'. Micsoda cafrank csurig neked az<br />
ujjasodbull ? Be mindenütt csüng rullad a cafrang ! K. U'gyan<br />
lesz'neg béimészkodást azonn az Árjgücné cafrangja:inn (= cifra<br />
rongyain). L. cipreng-caprang.<br />
cafranuos cafrangos, caprarjgos mn. 'rongyos, cafatos'.<br />
Be cafrangos vaty, fijam, be mindenül csüng rullad a cafrang !<br />
rajba 1. szajha.<br />
cakk ~ (-ot, -ja) fn. 'félkörmintás szegélyhímzés'<br />
(pl. zsebkendőn, ingnyakon).<br />
cakkos ~ mn. 'félkörmintákkal hímzett szegélyű'.<br />
Piros cakkozs zsepkendőii a kézibe, Sürü könnyel hullat a közepibe<br />
(Nd.).<br />
cakk pakk cakpakk hsz. 'készen, útra készen'.<br />
eakompakk ~ hsz. 'készen, rendben'. Ha ez az esőü<br />
nem lett vonna, hát hównap cmkompak lettek vóuna az aratás:sál.<br />
Keresztanyád mán ok vár benni)y:ket cmkompakk' !<br />
cancékol cancéköl (-ólok, -ölsz) tn. i. 'járkál, sokat jönmegy,<br />
csatangol'. Csak aszk várt:, hogy ém még oda cancékojjak<br />
ebbe a sár:ba. Máid' ém még o-da cancékolok ne:ked !<br />
Nem' lukiad?<br />
eancékoltat cancéköllat (-ok, -öl) ts. i. 'járat'. Mennyit<br />
cancéköllaltyák az embert azér a kic cukorér !
122<br />
canga canga (-át, -ája) fn. 'elvénült anyajuh'. K. Még<br />
ez a vén- canga is ément a bálba ? (= vén satrafa, vén asszony.)<br />
eap ~, cáp (Mikola) (-ol, -ja) fn. 'a kecske hímje, bakkecske'.<br />
eáp 1. cap.<br />
caprang 1. cafrang.<br />
ce ce isz. 'malachivogató szó'. Ce-, ce-, ce-, pucw l<br />
cé ~ (-1, -je) fn. 'a c betű egyik neve'.<br />
Cecília 1. Cili.<br />
cécó cécóu (-t, -ja) fn. 'zajos mulatság',<br />
cédula ~ (-át, -ája) fn. 'zettel'.<br />
cégéreztet cégéresztet (-ek, -él) ts. i. 'meghurcoltat,<br />
kinevettet, a világgal szóitat'. Csak nem állasz ki vele veszekedni,<br />
nem- cégéreszteted maga.dat!<br />
eejte céite (-ét, -éje) fn. 'gúzs, amellyel a tutajt kikötik'.<br />
(Adorján).<br />
cékla ~ (-át, -ája) fn. 'vörösrépa'.<br />
cél ~ (-1) fn. 'irány' (lövésnél).<br />
celecula ~ (-át, -ája) fn. 'mindenféle ruha'. Vkggétek<br />
el innen eszt a sok celecu:lál.<br />
Célláz ~ hn. (Vári).<br />
céloz ~ (-ok, -öl) tn. i. 'irányoz' (pl. puskával). L. megcéloz.<br />
celöke celöüke (-ét, -éje) fn. 'husáng'. (Halmi.)<br />
cement cement (-el, cémenytye) fn. 'zement'.<br />
cementez cementez (-ek, -él) 1. becementez.<br />
cémer cémér fn. 'cémerezésnél az első lapdaütés'. Cé'mér<br />
se kotty, bisz- se kotty, tér se kotty. (Cémerezésnél mondják,<br />
ha a bent lévő egyszer sem találja el a lapdát.) (V. ö. lat.<br />
semel.)<br />
cémerezik ~ (-ek, -él) tn. i. 'métát játszik' (lapdával).<br />
cémerezés cémerezés (-t, -e) fn. 'az ismert méta játék'.<br />
\r. A benn levő játékosok közül egy a lökő, aki a lapdát<br />
elütés végett a levegőbe dobja, egy másik az ütő, aki a földobott<br />
lapdát elüti. A kinn levők, ha a lapdát a levegőből<br />
kifogják vagy a földről felkapván a büdös-höz (= métához)<br />
futókat vele megdobják, megnyerik a játékot. Az ütőnek,<br />
iia háromszor egymásután nem találja el a lapdát, a büdöshöz<br />
kell futni, s ha bent levő társának sikerült ütése közben<br />
vissza tud futni, ismét üthet.<br />
cenk cenk (-el, -je) fn. 'suhanc, fickó'.<br />
cenka cpjka (-át, -ája) fn. 1. gyny. 'disznó'. 2. 'sertés<br />
hivogató szó'. Cenkám-, ce-, ce- !<br />
Cepces — v. Szepszes — hn. (Gacsály, Egri).<br />
eepekcdik 1. cipekedik.<br />
cepel 1. cipel.<br />
ceremónia ceremöunija (-ál) fn. 'szertartás'.
123<br />
cérna ~ (-ál, -ája) fn. 'zwim'. L. csapócérna,<br />
cérnakarika fn. "karimás végű rövid, vastag facső,<br />
melyre cérnát gombolyítanak'.<br />
cérnaszál ~ fn. 'zwirnfaden'.<br />
(leszpcs ~ hn. (Sonkád). (V. ö. lat. caespes.) L. Cepces.<br />
eeszpitális ~ (-1, -sa) fn. 'gyeptelek'. (Sonkád.) V. ö.<br />
sespitális.<br />
ci ~ isz. 'disznókergető szó'. Ck ne ! L. cika.<br />
eibak ~ (-ol, -ja) fn. 'kétszersült'.<br />
cibál cibáll (-ok, -Isz) ts. i. 'erőszakosan, durván húzgál'.<br />
L. ki-, le-, megcibál.<br />
cibere ~ (-ét, -éje) fn. 1. 'a még híg, jól meg nem főzött<br />
lekvár'. 2. 'híg lévé főzött szilva v. som kihabarva'. L. korpa-,<br />
som-, szilvacibere.<br />
cibercfosó ciberejosóu mn. 'gúnyoló jelző a köv. versben'.<br />
Ciberejosóu Egri A ciberét szereti. (Egri: falunév.)<br />
eltarts ~ mn. 'cibereszerű, híg' (aludttej). L. májas.<br />
cica ~ (-ál, -ája) fn., gyny. 'macska'.<br />
cicaberke cicabérke fn. 'a rekettye v. fűzfa pelyhes barkája'.<br />
Nr. Cicázás v. kergető játék közben a gyerekek ezt<br />
kiáltják ingerkedve az üldözőjüknek : „Érd" utóul cicabérke<br />
az- egeret t L. cicuka.<br />
cicc ~ (-el) isz. 1 'macskahivogató szó'. Cicc Piciri !<br />
fn. 2. 'cicázás, cicajáték'. Jáccunk ciccet. Nr. A játék így<br />
folyik le : A gyerekek egyik társuktól : a macskától kissé<br />
távol állva összefogózkodnak. Majd ezt kiáltva : cicc ! eleresztik<br />
egymás kezét s szétfutnak. Akit közülük a macska<br />
elfog, az lesz utána a macska.<br />
cicuka ~ (-ál, -ája) fn. 1. 'trifolium arvense L.' 2. 'rekettye<br />
v. fűz pelyhes barkája tavasszal'. Nr. Ez utóbbit leszedik<br />
s az ugorka vetés közé szórják, mert a néphit szerint<br />
"jobban köt' tőle az ugorka.<br />
cicuska ~ (-át, -ája) fn. 'a macska kényeztető neve'.<br />
ciíermag 1. citvermag.<br />
cifra ~ (-át, -ánn) mn. 'túlságosan díszes, felcicomázott'.<br />
K. Mjnygyá mondok elg cij-.rát (= mondok egy görbét,<br />
káromkodom). Sz. Cif-ra, mint a két-heles csirke : (g. =<br />
félig meztelen, alig takarják a rongyok). Uti cifra, há-zi<br />
ronggg v. há-zi rossz (= az utcán cifra, otthon rendetlen,<br />
szennyes).<br />
cifrafa ~ fn. 'a fonal széttartására való rovátkolt<br />
fácska a tekerő leveleinek négy végében'. L. tekerő.<br />
cifrafosás ~ fn. 'vérhas'. É-löiivetle a cifrafo:sás.<br />
cifrálkodik ~ (-ok, -öl) tn. i. 'fényűzően öltözködik".<br />
cifraság ~ (-ot, -a) fn. 'ékítmény, ciráda'.<br />
cifrasás ~ fn. 'baldingera picta L.', kertekben tenyésztett<br />
fehér és zöld csíkos levelű diszsás'.
124<br />
cifráz ~ (-ok, -öl) ts. i. 'cicomáz'. K. Hánd- össze é-zibe :,<br />
ne' cifrázd: ( = túlságos gonddal csinál). Cifrázza a lépési<br />
(= tántorog, dülöngél). L. fel-, kicifráz.<br />
cigány ~, cogány (tr.) (-nt, -ok) fn. 'zigeuner*. Sz. Csak<br />
hkrét hallotta :, mint a cigány a förál térnek (— nem ért hozzá).<br />
Cigány atta, visszavette, pokolba megyén a lékké (olyankor<br />
mondják, mikor valaki visszaveszi a már egyszer odaajándékozott<br />
dolgot). Ojam piszkos:, mint a sátoros cigány :<br />
(= mint a sátorban élő c). Bisztattya :, mint a ckgány<br />
a lo:vál (— hazug Ígéretekkel tartja). Hasz-nált ne:ki, mint<br />
a cigá lovának a rakonxa (t. i. a rakoncával való verés).<br />
Ha zug, mint a cigány (megbízhatatlan). Sóuháilozik :,<br />
mint a kár-vallot cigány: (g. = keservesen sóhajtozik).<br />
Iklik ne:ki, mint a ci-gánnak a gu:ba (ir. = rosszul illik).<br />
Nem- ugy verik a ci:gánt (= nem oda Buda !). Huzd rá,<br />
ágán, disznóut adok ! Nem túrja fel az udvarod (táncszó).<br />
Km. A ci-gánnak éc-caka vér ad: (= tolvaj). Cigány is a<br />
maga lovad dicséri: (= mindenki elfogult a maga dolga<br />
iránt). Xr. Cigánnyal álmodni szerencse. Előiill Is-len,<br />
közbül kvráj, hátull a nagy lonvpos cigány (játékos mondás,<br />
melyet menés közben mondanak a gyerekek annak bosszantására,<br />
ki hármójuk közül leghátul megy).<br />
cigányasszony ~ fn. 'zigeunerfrau'. Sz. Gerjedezik:,<br />
mini a cigányaszszon dunnája a na.ponn (tr. = kezd indulatba<br />
jönni). Xr. Újesztendőben cigányasszonnyal találkozni<br />
először, szerencsét jelent.<br />
cigánybanda cigámbanda fn. 'cigányzenekar'.<br />
cigányhajnal cigáhájnál fn. 'restek hajnala, késő reggel'.<br />
Ckgáhájnal vóut mán akkor, mikö te fékőül.lél.<br />
cigányhal cigáhál fn. 'a békák vízben élő álcája, ebihal'.<br />
cigánykerék cigáykerek fn. 'két kiterjesztett kézen és<br />
lábon való forgás a földön'. Cigánkereket vét (egyszer), cigáykereket<br />
hány (többször).<br />
Cigánykert Cigáykért hn. (Kisbábony).<br />
cigánykodik cigánkodik (-ok, -öl) tn. i. 1. 'szemtelenül<br />
kér, kunyorál'. 2. 'ravaszkodik, hazudik, hamisan jár el'.<br />
Nem- beteg : a, csak cvgánkodik :<br />
Cigánykunyhó Cigánkunyhóu hn. (Mikola).<br />
cigánylukodalom cigálakadalom fn. 'zajos veszekedés'.<br />
cigányleány cigájány fn. 'zigeunertochter'.<br />
Cigányláz Cigáláz hn. (Kisbábony).<br />
cigányosan cigányosonn hsz. 'té!-túl, felületesen'. Becigányosö<br />
vg fékapárva az a kis sárju !<br />
eigánypurdé cigámpürdé fn. 1. cigánygyerek'. 2. 'meztelen<br />
cigány'. Xr. Cigányokat gúnyoló vers: „Cigámpürdé,<br />
vaskanduré ! Tudom apái, hü lakik : A jöiid alad bujdosik,<br />
Szénái eszik, szurkot szarik, Avval karikázik."
125<br />
Cigányrét Cigárét hn. (Lázári).<br />
cigánysor cigásör fn. 'cigánytelep a falu végén'. Sz.<br />
Cigásörba szalall (= félre nyeltem, rossz helyre ment az étel).<br />
cigányul cigánguíl hsz. 'cigány nyelven'.<br />
cigányvásár cigávásár fn. 'zenebona, pörpatvar, veszekedés'.<br />
cigaretta ~ (-át, -ája) fn. 'zigarette'.<br />
cigarettázik ~ (-ok, -öl) tn. i. cigarettát szí',<br />
cihclőtlik cihelöijdik (-ök, -ol) tn. i. 'szedelőzködik,<br />
lassan készülődik'. L. felcihelődik, v. ö. cühölődik.<br />
cihol 1. csihol.<br />
cihuli ~ isz. 'disznóhajtó szó'.<br />
cika ~ 'sertéshivogató szó'. Cika-cika-cika !<br />
eikázás
126<br />
cimermányos cimermányos mn. 'cifra, művészi faragású'.<br />
Vö. cikermányos, ficermántos, picimántos.<br />
cimőkli cimőiikli (-t, -je) fn. 'cipő'.<br />
cimpa ~ (-át, -ája) fn. 1. fül cimpája, orr cimpája.<br />
cincál cincált (-ok, -álsz) ts. i. 'ráncigál, cibál, nyaggat<br />
vkit'. L. megcincál.<br />
cincog i-w (-ok, -ksz) tn. i. 1. 'cinc hangot ad' (egér).<br />
Nem cincogok többet, mert elkap a macska (köszöntővers).<br />
2. 'rosszul, müvészietlenül hegedül'. Km. Nincs' othunn a<br />
macs:ka, cincognak az egerek (= ha magokra vannak a gyerekek,<br />
sok rosszat csinálnak).<br />
cincogás ~ (-t, -a) fn. 'piepen'.<br />
Cinegércs ~ hn. (Botpalád, Kishódos).<br />
cingár citjgár mn. 'vézna, sovány'.<br />
cingilingi cingüingi gyny. 'a kisharang hangját utánzó<br />
szó'. K. Mikor a fát) gatyát mos, Akkor bizon nem álmos :<br />
Gondolkozik felöiille, Hova lett a ciygiliygi belöiille (= penis)<br />
(Nd.).<br />
cinicini ~ gyny. 'a hegedű hangját utánzó szó'. Sz.<br />
Cinicini, Péter bácsi ! Neket hegedülnek (mondóka, mellyel a<br />
síró gyereket csúfolják).<br />
ciiiicinidÜYŐdüvó' cinicinidüvőijdiivöi) gyny. 'a cigánybanda<br />
hangját utánzó szó'.<br />
cinke ch]kőü (-1, citfkőiik v. cirjkék, -je) fn. ,meise'<br />
Sz. Ciyköiit fogott az öra (= hidegtől veres az orra). Xr. A<br />
cinke míg tavasszal hideg az idő, azt kiabálja : „Csücsii bé.<br />
csiiesii bé /" de ha eljönnek a meleg napok, így kiáltoz :<br />
„kimpics, kimpics !"<br />
cinkó cinkóu (-t, -ja) fn. 'a hagyma magtokja'.<br />
cinkos cinkóus mn. 'magtokos,'fölmagzott'. Nem' jóu<br />
hagyma : e, mé cia'kéus : (az ilyen hagyma nagyon csipős).<br />
cinkősodik ciykóusodik (-ott, -gyon, -na) tn. i. 'magzik'<br />
(hagyma).<br />
einkS 1. cinke.<br />
einmosó cimmosóij. fn. 'equisetum arvense L.'<br />
einólier cinóubér (-1, -je) fn. 'cinóberfesték'.<br />
cinölieres cinóuberes mn. 'cánóberfestékes'.<br />
cintányér cintánygyér fn. 'zinteller'.<br />
cinterem ^ fn. 'templomkert, a templom bekerített<br />
környéke'.<br />
cinlória cintöurija (-át) fn. = cintóriom.<br />
eintőriom cintóijrijom (-ol, -ja) fn. 'ezerjófü, erytrea<br />
centaurium Pers'. Xr. Gyomorfájás ellen theának főzik.<br />
Üveges pálinkában is szokták tartani s étvágygerjesztőnek<br />
isszák.<br />
einyáta ~ mn. 'cingár, vézna',<br />
("inyegés ~ hn. (Pálfalva).
127<br />
cipekedik ~ (-ek, -el) tn. i. 'cihelődik, tápászkodik,<br />
kászolódik, ültéből, fektéből nagy nehezen feláll'. G'rpcheggyen<br />
:, öreg ! Ckpeheggyüyk:, hajjá-.tok, mé jön- a jek-leg.<br />
L. felcipehedik.<br />
cipebejedik ~ (-ek, -él) tn. i. = eipehedik.<br />
eipekedik ccpekedik (-ek, -él) tn. i. 'huzakodik, nehéz<br />
holmikat ide-oda cipel'. Én nem- cepekedek ezekké ta zsákok:kál.<br />
eipel cepél (cepelek, -élsz) ts. i. 'erőlködve emel, visz'.<br />
Ted' le aszt a zsá:kot, ne- cepéld a vállaidonn.<br />
eipelli ~ (-1, -je) fn. 'papucsvirág (frauenschuh') (egy<br />
kerti virág neve). Alkalmasint virágának cipellő alakjáról.<br />
(Tisztaberek).<br />
ciperinan 1. citvermag.<br />
cipó cipóu (-1, -ja) fn. 1. 'kicsiny formájú kenyér'. 2. 'a<br />
pattogatott kukorica ki nem pattant szemje'. Mim- megettük<br />
a kokas:sát, csak é kic ckpóiija maratt: a kosár jenekinn : V. ö.<br />
kokas.<br />
cipószájú ló cipóuszáju lü fn. 'az ökör tréfás neve'.<br />
cipő cipői) (-t, -je) fn. 'schuh' (a műveltebb s az ifjabb<br />
néprétegnél, de az öregeknél : cipők).<br />
cipők cipöijk (-öt, -je) fn. 'cipő'. Evittem a cipöükö:met<br />
mek-lálpáltalni: Nem ké strljli, se cipöük, Tagba méröüdik<br />
a főijd (egy nagypeleskei paskillusból).<br />
cipőpertli cipöüpértli fn. 'cipőfűzőzsinór'.<br />
ci|ueii(|-eapraii(| cipreyk-caprang fn. 'ringy-rongy'. Jóulc<br />
né:kem ezek a fe-kete ciprengek-caprat]gok is :<br />
ciprusfa citrusfa fn. 'cupressus'. Cilrusjának jőüdre<br />
hájlik az ága (Nd.).<br />
Cirhó Cír/ídy hn. (Atya)<br />
Cirké Cirköu 'falurész' (Csengerbagos).<br />
cirok áru (-t, -k, -ja) fn. 'cirköles' (amelvből a seprűt<br />
kötik).<br />
cirőka-biróka ciröuka-biröuka fn. 'cirógató játék'. Nr.<br />
E játék így történik : Az anya v. bármely felnőtt ember a<br />
kicsiny (4—5 éves) gyermek fejét ölébe hajtva cirógatás közben<br />
a következő versikét mondja : „Cvróuka ! Biróuka !<br />
Mik főiisztél ! Ká-sát. Mig- a kútra jártam, Meyette a pap<br />
macskája. Kár ! kár ! kácc /" Ez utóbbi szavaknál aztán<br />
kezdi csiklandozni a gyereket, mintha a hóna alatt s egyebütt<br />
hajtaná a macskát. (V. ö. NyK. 43 : 381).<br />
eirókál ciróukáll (-ok, -Isz) ts. i. 'simogat, cirógat'.<br />
cirokseprő ciruscprü fn. 'hirsenbesen'.<br />
cini, ciruscprü 1. cirok, cirokseprű.<br />
citera ~ (-ál, -ája) fn. 'zither'.<br />
ekerázik ~ (-ok, -öl) tn. i. 'citerán játszik'.<br />
citrom ~ (-ot, -ja) fn. 'zitrone'.<br />
citromfű citröjü fn. 'méhfű'.
128<br />
citromos — mn. 'citrommal fűszerezett',<br />
citromoz ~ (-ok, -öl) ts. i. 'citrommal fűszerez',<br />
eitrusfa 1. ciprusía.<br />
citvermag (v. citvormag) ciférmag, cipérmag fn. 'az<br />
arlemisia cina Berg. virágának a pora'. Nr. Giliszta ellen használt<br />
gyermek orvosság.<br />
co ~ isz. 'lónógató, lóindító szó'.<br />
cocó cocóy (-1, -ja) fn., gyny. 'ló'.<br />
cogány 1. cigány.<br />
coki ~ isz. 'kutyakergető szó = mars'. Co/r' onnen, te I<br />
cókmók cóukmóuk (-ot, -ja) fn. 'holmi, kézben vihető<br />
kisebb csomag v. tárgy'.<br />
col cöl (-1, colok, -ja) fn. 'hüvelyk' (hosszmérték). (Ném.<br />
zoll).<br />
colos ~ mn. 'hüvelyknyi, egy hüvelyk hosszúságú'.<br />
Tizeykéc colozs deszka (= 12 hüvelyk szélességű).<br />
colostok ~ (-ol, -ja) fn. 'összehajtható mérőléc'. (Ném.<br />
zollstock).<br />
comb ~ (-ot, -ja) fn. 'házi szárnyas (tyúk, liba, ruca)<br />
lábának húsos töve'. L. cubák, sodor.<br />
combikó combikóu (-t, -ja) fn., gyny. 'házi szárnyas<br />
combja'.<br />
Comoga ~ hn. (Kisbábony); rétnév (Kőszegremete).<br />
L. Szomoga.<br />
eompolyodik compojodik (-ok, -öl) tn. i. 'szomorodik,<br />
komolyodik, kedvét veszti'. Ojan com-pojodot vóut: szegény<br />
(= levert, szomorú). L. el-, megeompolyodik.<br />
co ~ (-1, -je) fn. 'a c betű egyik neve'.<br />
c-ülönk cöllönk (-öt, -je) fn. 'kölönc, vhonnan lefüggő<br />
súly'. K. = az anyja nyakán alkalmatlankodó gyerek.<br />
compó' cömpöi) (-t, -je) fn. 'tönk, fatönk' (Botpalád).<br />
cövek ~ (-et, -je) fn. 'határjelzés céljából a földbe vert<br />
fahasáb'. Sz. Ugy ál:, mint a cö-vek (— katonásan, feszesen).<br />
eövekcl cövekéi (-elek, -élsz) tn. i. 1. 'cöveket ver'. 2.<br />
'egy helyben repül' (t. i. mikor a madár a széllel szembe repül<br />
s nem tud vele megbirkózni).<br />
cubák ~ (-ot, -ja) fn. 'házi szárnyas combja'.<br />
cuhukkol cubukköl (-ólok, -ösz) tn. i. 'cuppogva lépked*<br />
(mély sárban). Ekáll az em:bér, mig ide cubukkol ebbe a fenekedé<br />
sár:ba. Nem- nagy gyönyörűség ebbe a sárba oda cubukköl:<br />
ni.<br />
cucli csuszli (-1, -ja) fn. 'szoptató üveg, gyermekszoptató<br />
szerkezet'.<br />
cudar cudar, cudör mn. 'alávaló, hitvány, komisz'.<br />
cudarféle cudar- v. cudörféle mn. 'rosszféle, komisz, hitvány'.<br />
Hács- csak cmdörféle emberek tudok lenni ezenn a<br />
vilá:gonn.
129<br />
cudarul Clldarull, cudoruU hsz. 'komiszul, kiállhatatlanul*.<br />
Tisz'telitek: cndarull cgy.mást. Be- cudarul lut fájni<br />
az óudalam l<br />
cú(| cugg (cuggol, cugja) fn. 1. 'gummiszövet-betét a<br />
cúgos cipő bokájában'. 2. 'szakasz' (kaszárnyai műszó).<br />
cúgos cuggos mn. 'bokájában gummiszövet-betétes'.<br />
Cuggos cipőij.<br />
cukor tükör (cukrot, cukörja) fn. 'zucker'. a) 'zuckerbonbon'.<br />
L. süveg-, kocka-, porcukor ; sárgacukor, fekete-,<br />
fodorminta-, gerslicukor.<br />
cukros ^ (-onn) mn. 'cukrozott, cukorral édesített'.<br />
cula ^ (-át, -ája) fn. 'szedett-vedett ruha'. Huz- magadra<br />
Dalami cudál.<br />
enláp ~, szuláp (-ot, -ja) fn. 'cölöp, földbe vert vastag<br />
karó, faoszlop, deszkafalú építmény szögletein álló oszlop'.<br />
euppan ~ (-1, -nyon, -na) tn. i. 'cupp hangot ad'<br />
(csókoláskor a száj).<br />
euppani ~ (-ok, -ól) tn. i. 'cupp hangot ad' (csókoláskor<br />
az ember).<br />
cuppog ~ (-olt, -jon, -na) tn. i. 'cupp hangokat ad'<br />
(evéskor a száj).<br />
cuppogtat cuppoktal (-ok, -öl) tn. i. 'szájával cupp hangokat<br />
ad' (evéskor). L. megcuppogtat.<br />
eurukk r*> isz. 'vissza ! hátra !' (Lóhőköltető szó).<br />
eurukkol curukköl (-ólok, -ölsz) tn. i. 'hátrál' (kül. ló).<br />
eurukkoltat curukköltal (-ok, -öl) ts i. 'hátra léptet'<br />
(lovat).<br />
eiidök cüdöijk (-öl, -je) fn. 'ülésre v. vminek alátámasztására<br />
használható lapos fatönk'.<br />
eühöl cühöl (-ölök, -Ölsz) tn. i. 'küszködik, fut-lót, fárad'.<br />
Be- sokat is cühölté világ élelembe !<br />
cübölődik cühölőüdik (-ök, -ol) tn. i. 'bajlódik, vesződik,<br />
küszködik'. Mennyié cühölöiitlé vele, oszl azér nem- látom hasz:nát.<br />
Mennyic cühölőüdik az ember evvel a lyukkal, oszl, e-hin<br />
ne- ~, mind- éviszi a : dög. Be- sokat is cühölöiitlé vélek, mig<br />
nagyra nöijttek !<br />
evikli ~, cikli (-1, -je) fn. 'ereszték a ruhában, pálha'.<br />
Cs.<br />
— cs A (befelé csattanó, implosiv cs, melyet úgy képezünk,<br />
hogy nyelvünket a szájpadláshoz szorítjuk, majd a<br />
közepét lefelé húzzuk s az így keletkezett légüres térbe a<br />
nyelv jobb szélén levegőt bocsátunk) 'lóinelító hang'.<br />
csa ~ hsz. 'jobbra !' (ökörterelő szó) Csa- ide, Lombár !<br />
L. csára.<br />
Csüry Itúlinl : Sznmusluiti <strong>szótár</strong> I.
130<br />
csábé 1. csádé.<br />
csacsi ~ (-1, -ja) fn. 'szamárcsikó ; a szamár becéző neve'.<br />
K. Ne dugd a szád:ba, te kis csacsi! (= szamár gyermek.)<br />
Sz. Csacsi ül a szamá.ronn (szamarán lovagolókat csúfoló tr.<br />
szólás).<br />
csacsog ~ (-ok, -öl) tn. i. 'fecseg, jártatja a száját'<br />
(gyermek).<br />
csádé ~, csábé (Adorján) (-t, -ja) fn. 'kukorica közé<br />
vetett egy-egy szál kender'.<br />
cságató cságalóu (-t, -ja) fn. 'az eketaliga rúdját szabályozó<br />
görbe vas, görbevezér' (Mezőgecse).<br />
csabin ~ mn. 'pajkos, csintalan'.<br />
csabinka csahinka mn. 'bolondos'.<br />
csajbókos csájbóukos mn. 'hóbortos, bolondos, féleszű'.<br />
csajfétos csaifétos mn. I, 'toprongyos' (Szatmárhcgy).<br />
2. 'szokatlan formájú, esetlen.' Csaifétos kalap. 3. 'bolondos,<br />
hóbortos'.<br />
csajka csajka (-át, -ája) fn. 'a katonák bádog evőcsészéje'.<br />
csajla csájla (-ánn) mn. 'kajla, görbe, lekonyult'. Csajla<br />
kalap. Csájla szárvu.<br />
csak ~ hsz. 1. 'csupán'. Csak a lemp-lomik túliak éháitágni a rí-lenn, oszt ot' kaszál!: Ü.<br />
Na-, csak hákgazs mek:, hogy jár:lam. Csag gyere ide le löb.bcl.<br />
mer é-töröm a lá:bod. 2. 'mégis', a) hangsúlyos : Híjába vágják<br />
asztat a zapsrálméil szecskáznak, csak- szalma ü a:zér. Híjába<br />
hajtotta vissza fele eszt a ku.dyát, csak- utánngm jött: A menyasszonnak<br />
is csak- vóul é kis Iéhendé:je. Csak- tudom, hogy az<br />
ésőükhösz tárto:zok. Ami kevés, csak- kevés: Széna is csak'<br />
kerüli: itt. b) hangsúlytalan : Ha nem- gaz is, ma-ga csak<br />
hag-gya rá\ Csak naty szamárnak acc en:ni (= nagy szamár<br />
vagy). Hogy vagy ? — Hát- csak megvagyok: Na-gyö rám<br />
estek, hocs csak vegyem meg, ve-gyem meg ; ém- meg osz megevettem:<br />
3. 'épen'. Szívesem, mintha csak a fo-gál húznák (ir.).<br />
Eszk is odatöütöm: a töb-bi közzé: — Csak- ugy ve:lc ! Amire<br />
csak menk min-défele ér-döü vóul. \. 'bárcsak'. Jöy, hallod !<br />
Csak eléb jollét vóiy.na ! 5. 'legalább, taláncsak'. Tik- csag<br />
bebekucorottok abb' a templonv.ba, de én ak-kör vontam benne<br />
utóujá.ra, mikor a feleségemmé megeskültem: Zabom csak<br />
vóuna:, de ár-pám ety szem- sincs: Hisz má- csak nem- ázik<br />
tán éppenn ojan á:tál. A fa-tuba csak ni' fagyok meg. (5. 'egyre,<br />
folyton'. A nagy macska csak- ot könlorködöl körüllöktem<br />
Csak- ot jár, csak- ot jár ; eecér lát- egy róu-kát. Csak- mondogatta<br />
szegé, hogy ü- hoszta be a io.jást. Csak- nézi, csak- nézi; eecer<br />
oszt asz- monygya. Vák mgntam neki, hoty kérje meg aszt a:<br />
jánt, de csak- halatmarall: 7. 'szintén, ugyancsak'. Haecör<br />
semmi csak- semmi. Csak- annyj: g, min len-nap vóul: Csak-
131<br />
ojá jóul tuggya az asz: mám, mint az c'desapja: 8. 'mai'.<br />
É'rícs csak ára hákráb, ne ! Had- nézzvm- csak. Aggyorr csak<br />
nekem is eggyel avval a csuporul. Acci csak a bádogot, hadigyak.<br />
Éygem meg egy nagy oroszláy csak jckapott, oszt évitt.<br />
Sz. Nem -<br />
csak-, hanem ugyancsak: ! ( = nemcsak imígy-<br />
amúgy, hanem istenigazában).<br />
Csákai Csákaji hn. (Görbed).<br />
csakannyi ~ nm. 'ugyanannyi, épen annyi'.<br />
csákány csákó (-ánt, -ánnya) fn. 'olyan irtókapa, melynek<br />
a foka hegyben végződik'.<br />
csákányos ~ mn. 'bakter, éjjeli őr'. (Mezőgecse).<br />
csakhainarosan csakhamarosonn hsz. 'nemsokára, csakhamar'.<br />
Csak-hamarosonn u-töullérte:<br />
csakhogy ~ 1. hsz. 'nur dass, dass...nur'. Nem-báj:<br />
mán, csakhogy ikhü vattok: 2 ksz. 'ámde'. Megmutatnád:,<br />
já'nyom, csakhogy má' mek hü'Za kéne: menni:<br />
Csáki ~ családnév. Sz. Nem- a Csáki szálmája: (= nem<br />
gazdátlan jószág, hogy bárki hozzányúlhasson).<br />
csákó csákóu (-t, -ja) 1. fn. 'huszársapka'. 2. mn. 'kissé<br />
szétálló s a hegyek felé hátra görbülő' (szarv). II. Csákó a)<br />
'tehén- és ökörnév' (a szarv alakjáról). Mcksántült a Csákóu<br />
ö:kor. b) 'sertésnév'. Sz. Ebbe belelépett a Csá.kóu (mondják<br />
az olyan ételre, melytől nem sajnálták a tejet, tejfölt, vajat).<br />
L. könyökös csákó.<br />
csákós csákóus<br />
görbülő' (szarv).<br />
mn. 'kissé szétálló s a hegyek felé hátra<br />
csakúgy csakúgy hsz. 1. 'épúgy . Én-nem- rakozsgatom:,<br />
hané visszatöütöm: a ja-zogba: — Csak-ugy ve:le l 2. 'szinte,<br />
szintúgy', fig-y ütötte:, hocs csakucs csaklogolt: Az őt' kormöndi<br />
böilár a nyakadi pusztán csakuty lé-riygelte a nyá:jat.<br />
csakugyan ~ hsz 1. 'valóban'. Csak-ugyg hazajött apád<br />
Ámériká-bull ?—• Csak-ugyan, csak-ugyan ! 2. 'éppen'. Akkor<br />
osz Iwzot Jáno> ely SZU'kát, csak-ugyan amék még most' is<br />
megvan. Tmvaj öüsszél, csak-ugyam mikor az uram ilhü járt,<br />
há-rom disztóum döglöt: meg. „Belőlrül Kanisay rész puszta<br />
Telek, mely Isak ugyan most ide biratik Zálogba 11<br />
(egy 1780-iki<br />
oklevélből).<br />
csakugyan csak csakugyancsak hsz. úgyis, mégis csak".<br />
Ré-pára csak-ugyancsak szükséged lessz: Csak-ugyancsak a led<br />
belöiiklc, hogy ellopták:<br />
csákvári ~ mn. Sz. Fé-vérle a csákvári haran:got (jóelőre<br />
elhíresztelte, elfecsegte).<br />
1. csal csűl (-t) fn. 'csel, fondorlat'. Van- néki még másna-gyub<br />
birtoka is:, akit mijén csaliul: nyeri ! Sz. C s á l k<br />
vetettek Emi:nek (= tőrbe csalták, cselt szőttek ellene).<br />
2. csal csal (csalok, csalsz) ts. i. 1. 'rászed, álnoksággal<br />
megkárosít'. Nem- loptam: é, se nem csaltam: ! 2. 'kecseg-
132<br />
tetessél vhova csábít'. Csaj játok az óukba a ko.rát. L. elcsal,<br />
kicsal, megcsal.<br />
család «v, csalárd (Kisbábony) (-ot, -gya) fn. 'íamilie'.<br />
Km. Ki' mijén csaláfhos: tartozik, o'jához igazodik: (= csuka<br />
csukával, lóga lógával).<br />
családos ~ mn. 'családdal bíró'.<br />
csalamádé csalamálé (-1, -ja) fn. 'takarmánynak való,<br />
sűrűn vetett tengeri.'<br />
csalamálé 1. csalamádé.<br />
csalán csanál, csenál, csonál, csonár (-t, -ja), csilánt (-ot)<br />
(Szárazberek), csalár (Mezőgecse) (-1 -ja) fn. 'urtica'.<br />
csalánesattogtatóc.soná/rsa//oA/fl/óy fn. .csaláncsúcs madár',<br />
csalár 1. csalán,<br />
csalárd 1. család.<br />
csalás x~ (-1, -a) fn. 'betrug, schwindel'.<br />
csáléíiistös ~ mn. 1. 'ízléstelen, nevetséges formájú',<br />
Tett' a fejire eggy ojan csáléfüstös kala:pot, hogy még a ti'nóu<br />
is ráböijdült: Be- csáléfüstös konytya van a kisasszonnak !<br />
'esetlen'. Raktak ecs csáléfüslözs boy.jál.<br />
csalfa csalfa (-ánn) mn. 'hűtlen, csapodár' (szerető).<br />
csaló csalóü (-1) In. 'schwindler'.<br />
csalogat ~ (-ok, -öl) ts. i. 'kecsegtetéssel hívogat, édesget'<br />
csalogtat csaloktat (-ok, -öl) ts. i. 'csábít, hiteget, csalogat'.<br />
Sejemkendöijt loboklat, Engem oda csaloktat (Nd.). Nye, pogácsa,<br />
nye, nye, nye, Ne csaloklas, ne, ne, ne (Nd.).<br />
csalóka csalóuka mn. 'tévedésbe ejtő, megtévesztő'. Ez a<br />
szikké nwgyon csalóuka:, na'gyubnak léucik, mjnl umi:jni.<br />
csámholyoji csámbojog (-böjgok, -joksz, -joktam,-böigidl)<br />
tn. i. 'lassan lépeget, ténfereg, bódorog'. Sij'jesselck: ma, ne'<br />
csámbojogjatok: L. elcsámbolyog.<br />
csáincsoji csáncsog f-ok, -vksz) In. i. 'evés közben ínyével<br />
és a nyelv hátával csettentget, csemcseg'.<br />
esámes/. ~ (-1, -sze) 'dereglye, deszkákból összerótt vízi<br />
jármű (Szamosszeg, Tiszahát).<br />
csámfás I . csámpás.<br />
csámpás csájás (-onn) mn. 'esetlen, ügyetlen',<br />
csanak ~ (-ot, -ja) fn. 'mindenféle edény'. Szedd'<br />
össze innen eszt a sok csana.kot, mer összetöri a macs:ka.<br />
csanál 1. csalán,<br />
csáncsog 1. csámcsog.<br />
csángó csáygóu (-1, -ja) nm. 'bolondos'. Mindég rázza a<br />
jejit ez a le.hem, mikor teszek elibe fele, egye meg a fene a<br />
csárjgóu:ját.<br />
csángurdi csátjgürdi mn. 'kótyagos, féleszű'.<br />
1. csap (-ot, -ja) fn. 1. 'dugó'. A válu csapja, a) 'zaplen'<br />
(boros hordóban). 2. 'a tekerő tengelye' (1. a tekerő rajzán).<br />
•3. 'szappanból faragott pálcika, melyet klistérezés céljából a
133<br />
székrekedésben szenvedő gyermek alfeléba dugnak'. 4. 'egyberótt<br />
deszkaalkatrészek egybeillő eresztéke'. Sz. Csaponn áll v.<br />
van (= csapra ütve áll pl. a hordó). Ugy iszik:, mini a csap-<br />
(= folyton részegeskedik). Csapra üt (hordót = csapot üt<br />
belé).<br />
2. csap ~ (-ok, -öl v. -sz) ts. i. 1. 'üt'. Csap-ját a markomba<br />
I 2. 'dob, vág'. Csabi- a főúthoz aszt a vereshagy.mát<br />
( = rossz zsebórát). 3. tn. i. 'csapódik'. Jop-fclöürünmn csap<br />
az e:söü. Pde tárzsd az esernyőül, mer ürngn csap az e:sőü.<br />
4. ts. i. 'hajt, térít, terel'. A te- lovadat ne- csabd az é lovajim<br />
köz:zé. Csap-játok a löb-bi közzé, ha nem lehet mekjog:ni (az<br />
ökröt). 5. 'csattanva betesz'. Ne- csapjátok ugy aszt az ái-Aöul.<br />
K. Gye-re, csap-ját ely kis: fát (= vágjál hirtelenében egy kis<br />
fát). Sz. Szárba csap (= szárba szökken pl. a búza). Osvent<br />
csap (= gyalogutat tör, vág). Lármát csap (= lármát üt,<br />
lármázik). Csapja a szelet (= udvarol). Pofon csapot kalap<br />
(— féloldalt beütött tetejű). L. be-, el-, ki-, le-, meg-,<br />
össze-, rácsa]).<br />
esapák ~, csopák mn. 1. 'kurta, csapott' (szarv). Derék<br />
eggy ökör: ! Kár-, hogy ojan csapók a szár:va. 2. 'rövidszarvú<br />
(ökör. tehén)'.<br />
csapáng csapáyg (-ot, -ja) fn. 'husáng, bot, kézbeli'.<br />
csapás ~ (-1, -sa) fn. 1. 'ütés'. 2. 'elemi kár, sors okozta<br />
szerencsétlenség'. K. Csapássá: ű a Te-remUiünek: (Isten =<br />
ostora). Sz. Ecs- csapásra kék legyei (= egv járással két dolgot<br />
ís elintézett).<br />
csapat ~ (-ot, -tya) ín. 'csopprt, falka' (madár). Ecs<br />
csapad galamb, daru, páva. V. ö. folt.<br />
csapdos csabdos (-ok, -öl) ts. i. 'csapkod'. Még az e-sőü is<br />
csabdos: má.<br />
esapisztráng csapisztráng (-ol) ín. 'zapfenstreich'.<br />
csapka —' (-ál, -ája) ín. 'vastagszárú dudva tarlója,<br />
kórónak lekaszált töve'. Valami csap-ka fé-hasitotta a tálpo-.mal.<br />
csapláros ~ (-t, -sa) fn. 'korcsmáros' (csak költ.-ben),<br />
csaplárosné ~ (-1, -ja) fn. 'korcsmárosné', (csak<br />
költ.-ben.)<br />
esapó csapón (-1, -ja) fn. 1. 'az ostor bojtszerű vége,<br />
mely pattintáskor csattanni szokott' (1. ostor). 2, 'hárító<br />
fölszerelés a kaszán, mely arra való, hogy a hosszúszárú<br />
kalászos növényeket kaszálás alkalmával egy oldalra hárítsa'.<br />
(Áll két görbevégű pálcából : a kis és nagy csapóból,<br />
melyek szétágazókig a kaszanyélhez vannak erősítve s a<br />
végükön erős zsineggel vannak egymáshoz és a kaszanyél<br />
végéhez kötve. L. a kö^\ lapon levő rajzot). 3. 'középen<br />
füllel ellátott egyenes élű fa-lap, mellyel a teletöltött véka<br />
felszínét egyenesre simítják'.
134<br />
csapócérna csapóucérna fn. 'az ácsok hosszú zsinegje,<br />
melyet cinóberbe mártanak s a gerendára hosszában ráfeszítve<br />
a fürész számára<br />
egyenes vonalat csapnak<br />
vele rajta'.<br />
csapódik 1. becsapódik,<br />
rácsapódik.<br />
csapófa csapóufa fn. 'emelórúd'. Má<br />
jeiállani se bir ez a rossz ö:kor, csa'póufávál<br />
loszogaítyuk idébb-o:dább.<br />
csapol 1. kicsapol.<br />
csápol csápol (-ólok, -ölsz) tn. i. 'csapkod,<br />
ide-oda csap'. Ne' csápojj annyit avval az<br />
ostö.ral, me meyijed a : lú.<br />
csapos ~ mn. 'borostás, tüskés'. Beretvákoz<br />
meg :, me na'gyon csapos a szakáklad.<br />
csapottfaró csapoljam mn. 'beesett farú,<br />
lecsüngő keresztcsontú' (jószág, kül. ló).<br />
csappanós csappanóus, csappinóus mn.<br />
'dombosra töltött' (edény, véka). Uly lőiist:,<br />
hocs csap'panáusonn ájjon :<br />
csappinós 1. csappanós. (p 1<br />
csápsza
135<br />
császárkorié császárkorié fn. 'kaiserbirne'.<br />
császárszakáll ~ fn. 'fritillaria imperialis L.' (kerti<br />
virág).<br />
császárszeg ~ fn. 'az eketaliga vánkosának jobb végén<br />
kiálló erős szeg, mely a gerendelyt a félrecsúszástól óvja'.<br />
L. eke.<br />
esat csali (-ol, -lya) fn. 'schnalle'.<br />
csata (-át, -ája) fn. 'ütközet, harc'. K. = 'veszekedés'.<br />
esataj csatáj (-1) fn. 'sereg, csapat'. Legaláb vaun'<br />
egy nacs csatái csir:kém.<br />
csatái csatáll tn. i. 'riadtan kotkodácsol, csatarázik' (a<br />
tyúk). A lojóus lyuk nem csaláll ugy a padláson, Mjnt éuéllem<br />
csörömpölői) eggyetmásom (Nd.).<br />
csatara csalóra (-át, -ája) fn. 'zaj, lárma, csetepaté,<br />
pörpatvar'. Telk az ojan csadorál, hogy az Isden öikrizzen<br />
lükle.<br />
csatarái csaloráll (-ok, -sz) tn. i. 1. 'kárál, szaporán<br />
kotkodácsol' (a tyúk). 2. 'pöröl, zsémbel, veszekedik'.<br />
3. 'élénken, gyorsan beszél'.<br />
csatázik ~ (-ok, -öl) tn. i. 'csatát vív, harcol'. K. =<br />
'veszekedik'.<br />
esatlásgűzs csallázsguzs fn. 'a szán rúdját kétfelől a szán<br />
omlójához kötő erős gúzs'.<br />
csatláspálca csalláspáca fn. 1. 'közepe táján kengyelszerűén<br />
begörbített vaspálca, mely a ferhéc végét a szekértengely<br />
végével összeköti' (1. szekér). 2. 'a szán rúdját kétfelől<br />
a szán ormójához kötő vaspálca'.<br />
Csató Csalóu rétnév (Egri).<br />
csatol csattól (-ólok, -ölsz) ts. i. 'csat segítségével megköt'<br />
(pl. nadrágszíjat). L. be-, ki-, le-, rácsatol.<br />
csatora, csatorál 1. csatara, csatárai.<br />
csal rang csalrang (-ot, -ja) fn. 'kisebb formájú kolomp,<br />
melynek csörömpölésszerü hangja van'. (Ökrök, tehenek<br />
nyakába kötik.) L. ladang, pergő. Rajzukat 1. a köv. lapon.<br />
csalrangol csalrai]göl (-ólok, -ölsz) tn. i. 'csatangol,<br />
barangol, kóborol'. Huiy csalrangöllá ma egész nap ?<br />
Csatrangos Csatrangos gn. (Adorján). V. ö. csitringes.<br />
1. csatt hangutánzó szó (rendesen magashangú<br />
párjáva' fordul elő). Nekiesel az osdöral, osz sip-, sup\<br />
esik, csatk, ü tölte, vákta. L. 2. csitt.<br />
2. esatt, csattol 1. csat, csatol.;<br />
csattan ~ (-ok, csallgsz) tn. i. 'knallen'. Dor-göt mán<br />
ak:kö jo-vába :, mék csaktant is : L. fel-, ki-, megcsattan,<br />
csattanás ~ (-1, -a) fn. 'knall'.<br />
csattant ~ (-ok, -öl) 1. rácsattant,<br />
csattog ~ (-ott) tn. i. 'egymásután többször csattan'.
136<br />
csattogás ~ (-1, -a) fn. 'többszöri csattanás'.<br />
csattogó csa 'ogóu (-1, -ja) fn. 'erdei szamóca'.<br />
csattogtat csatioktat (-ok, -öl) tn. i. 'csattogást idéz elő'.<br />
csáva ~ (-á, -ája) fn. 'cserzőlúg'. Sz. Összekerülek :,<br />
mini róu-kabür a csává:ba ( (meglelte zsák a foltját.) £/• izs<br />
beleesett a csáva ba (= bajba került).<br />
a) Caatnng. I>) Lmlmig. c) l'crgő.<br />
csavar csavar (-arok, -sz) 1. ts. i. 'drehen. sclirauben'.<br />
2. tn. i. 'féloldalra üt v. dob' (lapdát,<br />
I.. kicsavar.<br />
tekét játékközben).<br />
csavarás ~ (-t, -a) fn. 'féloldalra való ütés, dobás' (lapdázás,<br />
tekézés közben). Csa'Vtwás nem jár.<br />
csavarga csavargat (-ok, -öl) ts. i. 'többször csavar'.<br />
csavargó csavargón (-!, -ja) n. 'tekergő, kószáló ember'.<br />
Fen' egye meg asz' a csavargón léikede' !<br />
csavargós csavárgóus (-onn) mn. 'tekervényes. Eve<br />
fele rurgyon csavárgóus a : Túr Hogy áll ez a pántlika ijen<br />
csavárgóusonn ?<br />
csavarodik ~ (-ok, -ó 1<br />
) tn. i. 'tekeredik, fordul'. Sz. Asse<br />
'udom, mére csavaroggyak: (= mihez fogjak). (Jijzbe<br />
csavarodott (= őszülni kezdő). L. összecsavarodik.<br />
csavarog ~ (csavargok, -aroksz -rguyk ; -roklam, -rgotl)
137<br />
tn. i. 1. 'kószál, csatangol'. 2. 'hol innen, ho" onnan fú'.<br />
Csavarog a szél.<br />
csavieka I. csaviszka.<br />
esaviekál 1. csaviszkál.<br />
csaviszka csavieka (-ál, -ája) fn. 'ehetetlen kotyvalék,<br />
összeturkált, -töltögetett étel, ételzagyvalék'.<br />
csaviszkál csavickáll (-ok, -sz) ts. i. kotyvaszt, kever,<br />
összetolt' (ételeket). L. összecsaviszkál.<br />
cse 1. cseh.<br />
csé
138<br />
Cselédnek, kutyának kinn' a hej.je (= a cselédet ne hagyd a<br />
szobában lebzselni).<br />
cselédház cselétház fn. 'nagyobb udvarokon a cseléd v.<br />
cselédek lakóháza'.<br />
cselédkönyv cselétkönyv fn. 'dienstbuch'.<br />
cselekedet ~ fn. 'tett, cselekvés' (ri.) Km. Az a'karal még<br />
nem' eggy a cselekedettél (= nem elég csak akarni).<br />
cselekszik ~ (-em, -él; cselekedett) ts. i. 'tesz, csinál' (ri.)<br />
K. A nadrágjába cselekedett (= szart). Oda cselekedett.<br />
cselleng cselleng (-ek, -ksz) tn. i. 'kevés van, itt-ott van,<br />
ritkásan van'. A'lik cselleng má ráila ely-két kör.dé. Csak itkot<br />
cselleng benne ety-kéd gabona.szál.<br />
Cselőc Cselőüc hn. (Halmi).<br />
Cselősz Cselöüsz hn. (Kisbábony).<br />
csemcsegtet csemcsektet (-ek, -él) tn. i. 'gyorsan csámcsog'<br />
(pl. a disznó, mikor híg moslékot eszik).<br />
csenál 1. csalán.<br />
csendes ~ (-enn) mn. 1. 'zajtalan, halk'. Ém' má nem'<br />
hallom a csendezs beszé.det. Csendesé legyetek le' ! 2. 'nyugodt'.<br />
Másnap má né' jüjt a : szél, szép' csendes idői) vóut : 3.<br />
'szelíd, békés természetű'. Csendes ember. 4. 'lassú'. Mehettek<br />
csendesenn, wtóullérlek ém benne(e:kel. Aggyon Isten csendes<br />
esőiit (Nd.). II. Csendes ökör és tehénnév. Sz. Tegyük le a<br />
csen.'desl (= feküdjünk le). Húzza a esen:desl ( = alszik).<br />
Hogy vagy ? — Csak ily csendesenn (= a rendes<br />
állapotban).<br />
csendesedik (-ek, -él) tn. i. 1. halkká, zajtalanná lesz'.<br />
2. 'szűnik, csillapodik, higgad' (pl. a szél, a haragos ember).<br />
3. 'lépteit, haladását meglassítja'. Ne szájj addig : le, mig nem<br />
csendesedik a sze:kér. L. el-, le-, megcsendesedik.<br />
csendesít csendesít (-ek, -él) ts. i. 'csitít, csillapít'. Mék<br />
csendesíteni kén az ijen em:bért, nem' lövellni. L. le-, megcsendesít.<br />
csendesség csendesség (-et, -e) fn. 1. 'hallgatás, csend'.<br />
Tik' vallok itt ojan nacs csendesség-be ? 2. 'nyugalom, csend,<br />
pihenés'. Aszt' üzente bali:na, vedet hál az écca.ka. Mik kivász<br />
neki, csendességet vagy nyavajatö'rést ? Sz. Ol' várok, ok várok<br />
lelkem csendességibe. Még aszt a kis ebédet se<br />
tullam megenni lelkem csendesség i:be (= zavartalanul,<br />
békésen, nyugodtan).<br />
csendít csendít (-ek, -él) tn. i. 'temetésre harangoz,<br />
gyülekezőt harangoz'. Osztá szóuj'jál, mikor csendilni: kell.<br />
Megyek mos : má, csendítek :<br />
csenevész 1. sányavész.<br />
eseng cseng (-elt, -jen, -ene v. -ne) tn. i. 1. 'klingen'.<br />
2. 'vmi belső ok miatt csengést hall' (a fül). Xr. Ha az embernek<br />
a jobb füle cseng, jó hírt hall, ha a bal, rosszat.
139<br />
eseng-bong cserjg-boyg tn. i. 'egy időben vékonyan és<br />
vastagon cseng' (pl. a lószerszámon a sok kisebb-nagyobb<br />
csengő).<br />
csengés csengés (-t, -e) fn. 'klingen, klang'.<br />
csenget csenget (-ek, -él) tn. i. 'csengővel harangoz'.<br />
cseng-leng cseng-leng tn. i. ritkásan van, tengleng'.<br />
Csak itkot cseng-leng azom má ely-kéd gerész szőiiklőü.<br />
csengő csengői) (-t, -je) fn. 'a ló nyakába kötött apró<br />
rézharangocska'. II. Csengő ökörnév Nr. Az újszülött csecsemőt<br />
csengőből kell először megitatni s akkor szép csengő<br />
hangja lesz.<br />
csengőág cserjgöijág fn. 'élőfának levél telén, de még teljesen<br />
el nem halt ága, tengő ág'.<br />
csengőolaj cscngöiiolái fn. 'fülfájás ellen használt orvosság'.<br />
csengős-bongós csengöiizs-boygóiis mn. 'sok csengőjü'.<br />
Csengöijzs-bongóusz szán.<br />
csengöszarvú csengőiiszárvu fn. 'fölfelé- és a hegyénél<br />
széthajló szarvú', (pl. ökör). V. ö. csengő II.<br />
csép csép (-et, -je) fn.<br />
'dreschflegel'. Részei 1. í/y<br />
nyél( = a csép rúdja, mely- / /<br />
nél kézben fogják) ; 2. / /<br />
nyaklón (= a nyél végére / /<br />
erősített bőrtok, mely a Jy<br />
nyél végén körben forog- ű/<br />
hat s melyet a hadaróval J ^ v .<br />
egy karika köt össze) ; 3.<br />
hadárán (= a nyaklóra erő-<br />
^ ^ v ^<br />
sí tett bot, mely a nyakló ^*^í>\<br />
segítségével a nyél körül<br />
forog és üt). Sz. Ugy jár<br />
a ke:ze, mint a csép- (= ^^*^><br />
hadonász a kezével).<br />
csepeg ~ (-etl, -jen, Csé<br />
P-<br />
-ne) tn. i. 1. 'cseppenként hull' (pl. a viz, az eső). 2. 'cseppeket<br />
ereszt' (pl. a hordó). L. be-, ki-, lecsepeg.<br />
csepeg et ~ (-ek, -él) ts. i. 'fejeget' (tehenet).<br />
csepegő csepegői) (-1, -je) fn. 1. 'a házeresz széle, honnan<br />
az eső lecsepeg a fedélről'. Csak annyi esze legye, hogy, mikor<br />
e-sik az esöii, ne- ájjon a csepegői) alá. 2. 'a házeresz mentén<br />
húzódó barázda, melvet az ereszről lecsorgó esővíz vájt a<br />
földbe'.<br />
csepegtet csepektet (-ek, -él) ts. i. 1. 'cseppenkint hullat'<br />
(folyadékot). 2. 'cseppekkel behint, bemocskol'. Véréi van ot<br />
csepektetve a me:zöii. L. be-, ki-, el-, összecsepegtet.<br />
csépel csépéi (-elek, -élsz) ts. i. 'dreschen'. Búzát, gabonát,<br />
árpát, zabot, kölest, lúherét, repcét (cséplőgépen), napraforgóul,
140<br />
paszüit (bottal), zsuppot, lencsét (cséphadaróval) csépéi. K.<br />
Ne- csépéld má aszt a rossz ők: rőt (= ne üsd). L. el-, kicsépel.<br />
cseper csepér (-erek, -sz) ts. i. 'csepegtet, keveset v. aligalig<br />
fej'. Fejed még a tehe-net ? Mék cseperem : Má csak ely<br />
tehenet csepérnek : L. megcseper.<br />
cseperedik 1. felcseperedik.<br />
csepereg ~ (csepergett, cseperegjen) tn. i. 'lassan, cseppenként<br />
hull' (az eső).<br />
csepereg-csoporog cseperek-csoporog tn. i. 'lassan, cseppenként,<br />
de folyton hull' (az eső).<br />
eseperékcl cseperékél (-t) tn. i. 'csepeg' (pl. az eső).<br />
Csepcrekesz ~ hn. (Homok).<br />
cseperget csepérget (-ek, -él) ts. i. 'fejeget' (tehenet). L.<br />
megcseperget.<br />
csepergő csepérgői) mn. 'szitáló, permetező, esőző'.<br />
Tennap e-gész nap ojan cse-pérgöi) idői) vóut:<br />
csépke csépke (-ét, -éje) fn. 'a szövőszékre fölvetett fonal<br />
rétegeit elválasztó két lapos pálca'. L. osztováta.<br />
cséplés cséplés, csépelés (-1, -e) fn. 'dreschen'.<br />
cseplesz ~ mn. 'sűrűség miatt elsatnyult'. Cseplez zab.<br />
e-epleszháj csepleszhái ín. 'a sertés vastagbelén levő háj'.<br />
cséplőgép cséplőiigép ín. 'dreschmaschine'.<br />
esepp ~ (-et, csépje) in. 1. 'tropfen'. ri "kevés,<br />
kicsiny'. Nincsen csirázs bu::a ecs csép- se: Az a kis: sze'klrszén,<br />
nincs- azom : má ecs csép- jedél se : Ecs csép- macskám<br />
se vóut: Nincs- it : má ecs csép- szalonna se : Vágjál ecs csép<br />
kenye:ret. Hát szerétéi ecs cseppet ? Megái mán ecs csep-.pet.<br />
Sz. Megittam mind' ecs cse pp i g (= az utolsó cseppig).<br />
E-fogyott a doha: nyom mind- ecs cseppig (= teljesen).<br />
cseppen ~ (-ek, -ész) tn. i. 1. 'csepp alakban leesik".<br />
2. 'észrevétlenül kerül vhová'. Nem- ál szóuba az embé:rél.<br />
mijóula jóumóudba csep:pent. 3. 'történik, megesik'. Hát-, e<br />
mán ics- cseppent : ISp-penn ucs- cseppent:, hogy mik- is akkö<br />
ianátunk odamen:ni. Ucs- cseppehet, hogy ik maradog, de ucscseppenhet,<br />
hogy nem- Sz. Mos- cseppent az Istem márká:ba<br />
(= most jutott jó sorsba). Ha- nem csordul, csep-pen : (= ha<br />
szegényen is, elélünk valahogy). L. be-, bele-, el-, le-, rácseppen.<br />
cseppent ~ (-ek, -él)
141<br />
cseprentézik ~ (-ek, -él) tn. i. 'bokrot írt, bokroktól<br />
tisztogat'. Megyek a Gcrbányiné rétlyibe:, csepventézek<br />
nála: mii.<br />
esrpű csepü, cséppé) (Szamosszeg) (-1, -je) fn. 'a gerebenben<br />
maradt, legalsóbbrendű, fonásra nem alkalmas szösz'.<br />
csepíímadzag csepümadzag fn. 'csepűből sodrott zsineg'.<br />
csepűpóráz csepüpöurász fn. 'csepűből sodrott kötél'.<br />
esepííszösz csepüszösz fn. 'legalja szösz, csepű'.<br />
cscpíítelcgráf cscpülelegráf fn. 1. 'a fonóka tr. neve'.<br />
(T. i. ott terjesztik a pletykát.) Hu hallottad eszi az újságol ?<br />
Tán u csepütelcgráfonn: ? 2. 'hírhordó, pletykázó nőszemély'.<br />
cser 1. 2. csere.<br />
cserdít, cserdül 1. csördít, csordul.<br />
1. csere
142<br />
cserépzsindelyes cserebzsindejes mn. 'cserépzsindellyel<br />
födött' (pl. ház).<br />
cserés ~ mn. 'cserjés, bokros'. Ojan érdőüs, cserés héj vóut:<br />
Cséres ~ hn. (Avasújváros).<br />
cseresznye ~ (-ét, -éje) fn. 'kirsche'. Km. Nem- jóu nagy<br />
urakkal ely tálbúi cseresznyét en:ni (= magadnál nagyobb<br />
urak társaságát ne keresd, mert sokképpen megadhatod az<br />
árát).<br />
cseresznyefa ~ fn. 'kirschbaum'.<br />
cseresznyemag cseresznyemag fn. 'kirschkern'. Nr. Nehéz<br />
kiejtésű szócsoport: Cseresznyemag meg megymag.<br />
Cserét ~ hn. (Nagyecsed).<br />
cserfa cserfa fn. quercus cerris'.<br />
Cseríolyó Csérfojóu pataknév (Garbolc).<br />
Csergeteg Csérgeteg hn. (Patóháza).<br />
csergő csérgői) (-1, -je) fn.<br />
'nyél körül forgatható, csörgő hangot<br />
adó eszköz, melyet madárijesztésre<br />
használnak'.<br />
Csergődomb Csérgőiidomb hn.<br />
(Sárköz).<br />
csergős csérgöüs mn. 'zakatoló,<br />
zörgő'. Az újlaki csérgöüs malom<br />
Az éccaka csergét nagyonn (Nd.).<br />
cserhajú csérhaju mn. 'kérges<br />
héjú'. Csérhaju dinnye.<br />
Cserhát Csérhál hn. (Botpalád,<br />
Kisar, Fehérgyarmat).<br />
Cserhegy Csérhegy hn. (Szárazberek).<br />
Cserköz Csérköz hn. (Sonkád).<br />
cserié cserié fn. 'a tímárok<br />
cserző lúgja' (Szatmár).<br />
csermái csérmédl (-ok, -sz) ts.<br />
i. 'csen, lop'. L. elcsermál.<br />
cserpák cserpák (-ot, -ja) fn.<br />
'vízmerítő, nyeles faedény'. csergő.<br />
Cserpatak Csérpatak hn. (Sonkád).<br />
Cserszege Csérszege hn. (Kömörő).<br />
csésze ~ (-ét, éje) fn. 'schale'.<br />
csésze alja csésze ajja fn. 'csésze alá való tányérka'.<br />
cseszte ~ hiányos ts. i. 'súrolta, érintette' (lapdajáték<br />
műszava). V. ö. csősz, csöszköl.<br />
esetepaté csitépalé (-1) fn. 'lárma, zajos veszekedés pörpatvar.<br />
esetlik-botlik csetlig-botlik tn. i. 'botorkázik, meg-megbotlik'.
1-13<br />
csettint ~ (-ek, -él) tn. i. 'nyelvével cselt hangot ad',<br />
csévarju csévárju fn. 'colaeus monedula L'. Tetk ez a<br />
púja ojan csirimpo.-lást, ojá lár.mát, mini a csé'varju:<br />
csiba ~ isz. 'csitt!'.<br />
csicsás — mn. gyny. 'szép'.<br />
csicscg ~ tn. i. 'csics hangot ad' (pl. a vizenyős réten a<br />
fű, ha rajta járunk).<br />
csicsereg ~<br />
pel' (fecske).<br />
(csicsergett, csicseregjen) tn. i. 'cseveg, csiri<br />
csicserék csicserék (-et) fn. A köv. mondókában : Mit<br />
jáccotok, jmnyok ? Csirseréket, bugyborékot, ádámbuckot,<br />
vad barackot.<br />
csicseri 1. csicsiri borsó.<br />
1. csicsi ~ isz. 'gyermekaltató szó'. Csicsi beli, beli !<br />
2. csicsi ~ isz. 'tyúkhívogató szó'. Csicsikám bé, estest,<br />
csicsi !<br />
csicsigat ~<br />
ben).<br />
(-ok, -öl) ts. i. 'altatgat' (gyermeket a bölcső<br />
csicsika ~ (-ám) isz. 1. 'tyúkhivogató szó'. Csicsikám<br />
bé, estest,<br />
'tyúk'.<br />
csicsi- ! Csicstkája, est, esi-, esi- ! 2. fn., gvnv.<br />
csicsiri borsó csicsiri börsóu fn. A köv. gyermekdalban :<br />
Csicsiri börsóu! Etort a ki; körsóu.<br />
csicsís
144<br />
Csiger ~ hn. (Nagypeleske).<br />
Csigérhát «-w hn. (Nagypeleske, Pusztadaróc).<br />
csiharka csiharka (-át, -ája) fn. 'apróság, gyerek'.<br />
(Istvándi.)<br />
csihépuhé
145<br />
ikhun, nem- ke nekem csi.-kóu (= olyan gyermek, aki mindenfelé<br />
kísérgeti az anyját). Sz. Ugy jár az annya u.tám,<br />
mint a cs i- kó u (= folyton kísérgeti). Km. Sze-gény ember<br />
csikóuja hamar lú :, gaz-dag ember jánya hamar eladóu : (szegény<br />
ember korán befogja csikóját, a gazdag könnyen férjhez<br />
adja a lányát).<br />
csikóíog csikóujog fn. 'a csikó első foga'.<br />
esikol csikót (-ólok, -ölsz) ts. i. 'csiklandoz'. L. megcsikol.<br />
csikoltő csikóulóu (-1, -ja) fn. 1. 'járomforma facsat,<br />
mellyel a tézslát az eketaliga rúdjához csatolják' (Mezögecse,<br />
Tiszahát) (a Szamosháton : macska; 1. macska 2.,<br />
u. o. rajz). 2. 'a tézslára alkalmazott rövid lánc, mellyel<br />
a tézslát a szekérrúdhoz csatolják' (1. csikoltós tézsla).<br />
V. ö. sikattyú.<br />
csikoltós tézsla csikóulóustézsla fn. 'rövid kapcsolólánccal,<br />
vagyis csikoltóval ellátott tézsla'. (1. tézsla ; 2. csikóulóu<br />
lánc ; á. perec : ezt húzzák a szekérrúd hegyére).<br />
Csikoltós tézsla.<br />
csikorgat csikorgat (-ok, -öl) ts. i. 'stridere facio' (fogat),<br />
csikorgatás 1. fogcsikorgatás.<br />
csikorgó csikorgóit mn. 1. 'stridens'. 2. 'hócsikorgást<br />
előidéző'. Csikorgói} hideg.<br />
esikorgógaz csikörgóugaz fn. 'gratiola officinalis L.'<br />
Xr. Hasfájás ellen használt orvosság.<br />
csikorgás csikörgóus mn. 'recsegős, nyikorgós'. Az én<br />
csizmám csikörgóus, Tennap vette ecs csikóus (Nd.).<br />
esikorog
146<br />
góiis csillagom (Nd.). (= kedveskedő szó). A- csillagát ! Az'<br />
apát csillagát t (= káromkodás.) Sz. A n ' /i y i o// a bog:ja,<br />
mint a csil'lag az e:genn (= olyan sürü). Letagadná<br />
v. le-hazudna a csillagot is az ég:rüll (= nagyon<br />
hazug ember, jól tud hazudni). Xr. Sürü a csillag : eső lesz.<br />
„Meresztik a szemeket" a csillagok : hideg lesz (t. i., ha téli<br />
éjszakán nagyon fényesen ragyognak). A holdat és csillagokat<br />
nem szabad ujjal mutogatni, mert „kiszúrjuk a jó<br />
Isten szemit". Ha egy csillag lehull, meghalt valaki. L. kaszás,<br />
üstökös csillag, esthajnal csillag.<br />
Csillaghegy Csillakhegy 'hegynév' (Szatmárhegy, Dabolc).<br />
csillaghullás esillakhullás fn. 'meteorhullás, mclcoresés".<br />
csillagos ~ mn. 1. 'éjjel felhőtlen, csillagfényes (ég, idő).<br />
Csiklagos van oda:ki. 2. 'homlokán fehér foltos' (ló). Keséi<br />
lába, csillagos a homloka (Nd.). 3. 'rühes' (juh). Csiklagos a:<br />
ju (Óvári).<br />
csillagoz 1. megcsillagoz.<br />
csillagvilág ~ fn. 'csillagfény'.<br />
csilli-hulli~mn. 'ritkás, csellengő'(pl.búza, árpa).(Ricse.)<br />
csillog ~ (-olt, -jon) tn. i. 'csillámlik, fénylik',<br />
csimasz n., 1. csiminag.<br />
esimhó csimbóu (-1, -ja) fn. 1. 'vastag, durva szál a<br />
szöszben, melyet fonáskor a fonó a fogával kitép, hogy<br />
hurkos ne legyen a fonál". 2. 'összetapadt lisztcsomó a rosszul<br />
kavart puliszkában".<br />
csiinhós csimbóus mn. 'göbös, lisztcsomós' (puliszka).<br />
csinié-csoinó csimé-csomóu fn. 'kisebb-nagyobb csomó<br />
zsákokból, tarisznyákból'. A ma lom má tele vóut a sok<br />
csimé-csomóu: vál.<br />
csimmag ~ (-ol, -ja) fn. 1. 'a cserebogár álcája, pajorja'.<br />
2. 'a káposzta leveleit pusztító féreg". K. Csimmag ember<br />
(= apró, törpe ember).<br />
csimpajgózik csimpáigóuzik (-ok, -öl) tn. i. 'függeszkedik,<br />
erősen kapaszkodik' (vmibe). L. bele-, felcsimpajgózik.<br />
csimpolya csimpoja (-át, -ája) In. 1. 'kintorna, verkli".<br />
2. 'bőrduda'.<br />
csin «M (-1, -nya) fn. 'hordó v. más faedény dongáinak<br />
párkánya, mely a feneket ráma módjára befoglalja'.<br />
csinál ~ (-ok, -sz) ts. i. 1. 'készít, alkot, létrehoz'. Csrnálok<br />
én néked o'fan kisz szekeret :, hogy mclrszóíjllül: Szöszt<br />
csinál (= gerebenez). Szemit csinál (= szénával dolgozik,<br />
szénát gyűjt). Sárt csinál (— vakolatnak sarat vegyít).<br />
2. 'tesz'. Mics- csináltál evvel az aurával? Valami bái.k ne<br />
csinájjalok : 3. "dolgozik". Mics- csinálz dHutánn ? Vü'tok.<br />
4. 'nemz'. Pujács csinál. Basszam meg, aki csinált ! (káromk.)<br />
Km. Ne' tanizsd apádat pujács csinálni (= ne tanítsa a gyermek<br />
az öregei). L. be-, fel-, ki-, megcsinál.
147<br />
csinálás ~ (-1, -a) fn. 'készítés'. L. szénacsinálás.<br />
esinálatlan ~ nin. és hsz. 1. 'készítetlen, el nem készített'.<br />
2. 'nyitva, bezáratlan'. Uty hál a ruca jobba:dán,<br />
csknálallan az ájla:ja.<br />
esinálgat 1. becsinálhat, megcsinálgat.<br />
csináltat ~ (-ok, -öl) ts. i. 'készíttet'. L. megcsináltat.<br />
csinált-űt csinált-ui fn. 'országút, kavicsozott műút'.<br />
csinált-virág ~ fn. 'művirág papirosból'.<br />
csin-cson-csanavér csin-cson-csanavér isz. 'réja egyik<br />
népdalban'. Elment a tárák Tokáiba, Ot jóul felszed a leányba,<br />
Ot jóul felszed a .. Audavé.r, Csin-cson-csanavér! Mekhalok<br />
a róuzsámér.<br />
csingilingi 1. csingilingi.<br />
t'.siuuó Csingóu hn. (Kisar).<br />
csinkánti málé csiykánli málé, csinkvánli m. (Szamosszeg),<br />
fn. 'apró csövű, de szép piros, egészséges szemű tengeri'.<br />
(Újabban úgy is emlegetik : ötvennapos, mert a csöve ötven<br />
nap alatt fejlődik ki.) (V. ö. olasz cinquanta.)<br />
csinos ~ (-onn) mn. 'takaros, elegáns' (ruha, ember).<br />
csinosít csinosít (-ok, -öl) ts. i. 'takarossá, elegánssá tesz'<br />
esintaiankodik csintalankodik (-ok, -öl) tn. i. 'szarik'<br />
(tr.) Eccé, mikö féliánla alalta a tű a farát, hát kfetlibe o-da<br />
csintalankodott: L. belecsintalankodik.<br />
Csinzófok Csizóufok lm. (Botpalád).<br />
csíny csíny (-nt) fn. 'bűn, vétek'. Ugyam mi- csint<br />
teli ez a szegény em:bér, hogy igy megláncolták ?<br />
csíp csip (-ek, -el v. -sz) ts. i. 1. 'zwicken, kneipen'.<br />
Csipi csonka, várju vágja, hollói} kopácsojja. (Gyermekvers.)<br />
2. 'mar' (kígyó, bolha). '.\. 'szúr -<br />
(méh, darázs). 4. 'maró<br />
fájást okoz' (csalán). Cskpi a nyék.vem ez a do:hány. .">. 'apró<br />
darabkái leszel, levág'. Csip-jé nékem ety kis kenye:ret.<br />
ii. 'fog, kap, rajtakap*. Lo-páson csípték: L. be-, el-, le-,<br />
ki-, meg-, oda-, össze-, rá-, visszacsíp.<br />
csipa ~ (-át, -ája) fn. 'augenbutter'. Sz. Turult ki<br />
a csipát a sze.mcd-.biill (= 1. nyisd ki a szemed, nézd meg jól !<br />
2. ébredj föl.). Ki-liiriillöm a csipát a szcmed:biill ! (fenyegetés<br />
= majd felnyitom én a szemedet !) Fényilt a csipa:ja<br />
(g. -= elbízta magát). L. facsipá.<br />
csipás ~ mn. 1. 'csipálól lepett' (szem). 2. 'csipásszemű,<br />
folyós szemű'. K. Te-, kis cskpás ! Mjndég a soronn ül az<br />
a kis csipás : jány (sértő, szidalmazó szó gyermekekre).<br />
esipaszkodik ~ (-ok, -öl) tn. i. 'kapaszkodik, tápászkodik'.<br />
L. felcsipaszkodik.<br />
csipdes csibdes (-ek, -cl) ts. i. 'csipked'. L. lecsipdes.<br />
csipdesődik csibdesőüdik (-ök, -ol) tn. i. 'csipked mást'.<br />
Csibdesőijdnek (= csipkedik egymást).<br />
Csípd-meg Csib-meg kutyanév.<br />
in*
148<br />
esipcg-csupog csipek-csupog tn. i. 'csepereg'. Csi-ptkcsupog<br />
az e:sőü.<br />
csipeget ~ (-ek, -él) ts. i. 1. 'egy-egy morzsányit lecsíp".<br />
2. 'apránként, keveset eszeget'. New eit: a, csak csipegelelt<br />
eggy-e ki:csii.<br />
csipegetett tészta csipegelel tészta fn. 'olyan árvaleves,<br />
melynek tésztáját nem késsel aprították, hanem ujjal csipegették<br />
apróra'.<br />
csiperkegomha 1. picsirtigomba.<br />
csípés 1. bclhacsípés.<br />
csipetnyi
149<br />
fának lchajkolt, szabálytalan ékben végződő vége'. 4. 'kiálló<br />
csap a deszka végén, melyet a fűrész nem vágott le,<br />
s mely a deszka folytatásából tört hozzá'.<br />
2. csira ~ (-át, -ája) fn. 1. 'faggyúmirígy a tyúk farktövén'.<br />
2. 'tyúkbetegség, mely e mirigy megduzzadása miatt<br />
áll elő'. Tán csirája van ennek a tyuk:nak, hogy ugy reb.des?<br />
3. 'lóbctegség a fejében támadt keléstől'. Sz. Le sült a csirá:ja<br />
(= megszégyenült). Lesülik a csira:ját ( = letörik a szarvát,<br />
megszégyenítik). L. farka csirája.<br />
1. csirás -< mn. 1. 'kicsirázott'. Aszt a csirás kolompért<br />
főijz-zétek meg : a diszngunak : 2. 'hibásan fürészelt, törött,<br />
csapos végű' (deszka). 3. 'rojtos, szálkás szélű' (posztó,<br />
szövet).<br />
2. csirás ~ mn. 'csira nevű betegségben szenvedő' (pl.<br />
tyúk). L. 2. csira 2.<br />
csírázik 1. kicsírázik,<br />
csirész 1. csiriz.<br />
csiri-biri ~ mn. 1. 'apró-cseprő, csip-csup'. Csiri-biri<br />
kgveréb, A bolondot küdd odébb (mondóka). 2. 'helynevet<br />
jelölő játékos szó'. Elégett a csiribiri halár, Beleéget kilenc<br />
juházböilár (Nd.).<br />
esiri-csáré ~ fn. 'hangos társalgás, zajos trécselés.'<br />
csirimpol csirimpól (-1, -ojjon) tn. i. 'csiripel'. (A veréb<br />
hangját utánzó ige.) K. = 'zsibong, zajong' (gyerekhad).<br />
csirittyás ~~ fn. 'bozótos, cserjés hely'.<br />
csiriz csirész (-1, -sze) fn. 'búzalisztből víz hozzávegyítésével<br />
készült ragasztószer'.<br />
csirizes csirészes mn. 1. 'csirizzel bekent'. 2. 'csiriztartó'<br />
(pl. tál, a csizmadiáknál).<br />
esirkc csirke (-él, -éje) fn. 'tyúkfi, csibe, pisién'. Sz.<br />
Cifra, mint a kékheles csirke : (= rongyos, félmeztelen emberről).<br />
Nem- maji csirke: (= nem mai gyerek, benőhetett<br />
már a fejelágya). E- se vagyok mám maji csirke (= kenyeremnek<br />
javát megettem). Többet tud máma a csirke, mint a :<br />
tyúk (gúnyos szólás okoskodó gyerekre). A csirke meybolondüll,<br />
pircéronn a sárba büjl (= ez ugyan cifrán kiöltözött).<br />
Km. Ha a szegény ember csirkét eszik, vagy a csirke,<br />
vagy a szegény ember beteg : (= szegény ember nem öl csirkét,<br />
ha nem muszáj). Ne luggyon többel a csirke, mint a:<br />
tyúk (== ne tanítsa a fiú az apját). Xr. Nem jó olyan vízből<br />
inni, melyet a csirke átugrott. A kis csirkének első etetéskor<br />
köleskását kell adni, hogy jó tojó legyen. Mikor a kis<br />
csirkéket először viszik a szabadba, a rostában v. kosárban<br />
leborítva kell őket vinni s akkor nem fogja őket a sas megtalálni.<br />
Hangját utánzó igék : csipog, sipárog. L. ölő, paprikás,<br />
rántott csirke.<br />
csirkeaomha csirkegomba fn. 'cantharellus cibarius'.
150<br />
csiru i«- (-t, -ja) fn. 'kukoricaliszt, olaj és viasz keverékéből<br />
készült kenőcs'. (Ezzel kenik végig a hozzávaló kefével<br />
a szövőszék hosszanti fonalait, hogy simábbak legyenek<br />
és ne szakadjanak.) Kenőnek is hívják.<br />
csiszár 1. lócsiszár.<br />
csiszkorál csiszkoráll (-ok, -sz) ts. i. 'dörzsölget, csiszolgat'.<br />
L. elcsiszkorál.<br />
csiszló csiszlóu (-1, -ja) fn. 'puha bördarab, mellyel<br />
fonalgombolyítás alkalmával a fonalat fogják, hogy az ujjakat<br />
védjék'.<br />
csiszol csiszol (-ólok, -ölsz) ts. i. 'dörzsölve simít, koptat,<br />
fényesít'. L. kicsiszol.<br />
csité-paté 1. csetepaté.<br />
csitít csilit (-ok, -öl) ts. i. 'csendesít'.<br />
esitri ~ mn. 'serdülő, bakfis' (leányka).<br />
csitringes csilringes mn. 'rongyos, sovány, betegségtől<br />
borzas' (állat). Fen'" egye meg aszt a kis csilringes macskát !<br />
1. csitt ~ isz. 'hallgass !'<br />
2. csitt ~ hangutánzó szó (rendesen mélyhangú párjával<br />
fordul elő). Nekiesett az ostorai, osz sip', sup', esik, csatk,<br />
ii'tölte, vák-ta.<br />
csitt-pitt csit-pitt. A következő gyermekmondókában :<br />
Csik-pik pad- alatt, Biróu szarik kérk alatt.<br />
csizma csizsma (-át, -ája) fn. stiefel'. Részei : 1. szár<br />
(mely a lábszárat takarja) ; 2. a két huzóu (= két fül a száron<br />
belül két oldalt, melynél fogva fölhúzzák) ; 3. lorok (= az a<br />
rész, ahol a szár a fejbe torkollik) ; 4. feje (= ahol a lábfej<br />
helyezkedik el) ; 5. talpa (= melyen a talp nyugszik) ; 6.<br />
sarka (= melyre az ember sarka nehezedik); 7. kérge (= a<br />
sarok béllése) ; 11. palkóu ( = a sarkot védő vasalás); 9. öra<br />
(= a csizma fejének a hegye) ; 10. sárkamjtyu (= hátul a<br />
sarok varrására szegezett háromszögforma kis bőrlap).<br />
Fajai : rogyósszárú, rámás, sarkantyús csizma. Sz. O'jan nagy<br />
ez a csizs:ma, hogy a há'szijárull izs beleugörlhatnék: (= igen<br />
bő). Ojan nagy ez a csizs:ma, mjnl ety hmjóu : Ki esi a : jón,<br />
nagy a csizs.ma. Féklökték a csizsmá:ját a há'Szijára : ( = meghalt).<br />
Fé-hajittya a még az urának a csizsmájál a hászijá:ra<br />
(= túléli a férjét). Yi'csorittya a fogát a csizs.inám (= kifeslett<br />
a talpszéleken, látszik a szegezése). Enni kér a csizs:mám<br />
(= lyukas). A'acs- csizsmál vett a vásá:ronn. Nacs- csizsmáf<br />
húzott : (— részegen dülöngél). Szorillya a csizsma a lá:bát<br />
(mondják tréfásan arról, aki teljes erejéből dalol). Ha -<br />
harakszik, húzza le a csizsmá.jál, hám nya széjjel a kapcá:ját<br />
(= senki se törődik a haragjával). Emgnlam én neki, hoty<br />
hü szőrit a c s i z s : m a (= hol van a baj). A csizs-mám<br />
se liiriilném hoz:zá (= annyira megvetem, oly alávaló).<br />
Jönv-megyem :, mini Löirrinc a csizsmá:ba (= örökösen jön-
151<br />
megy). A csizs mámba se alkalom a vi:zet (mondja tréfásan,<br />
akit vízzel kínálnak, mikor bor is van). Csizs mástul menygyen<br />
a mcnyörszág:ba (tr. = áldott jó ember). Km. Bír<br />
szüret naes- csizsma : (= esős szüret bő szokott lenni). Min-<br />
(lojki nurga tuggya legjobbá, hü szőrit a csizs:ma (= kiki maga<br />
érzi, tudja legjobban a maga baját). Az Is'ttn annak aggyá a<br />
sárkanylgus csizs:mál, aki nem tuggya összevér:ni (= annak<br />
adja a szerencsét, aki nem tud élni vele). Ha minden kiihösz<br />
hozzárug az ember, e-kopik a csizsma:ja (= nem kell minden<br />
pletykaszót a szívedre venni, belőlüle nagy hűhót csinálni).<br />
L. köl\őkcsizma.<br />
csizmadia csizsmadija (-át, -ája) fn. 'schuster'. Szalad<br />
a csizsnnuliju, l'ti az istennyila (tr. mondóka). Ely szem<br />
szilva, kél szem szilva; Óu, le bolon csizsmadija l Megetted a<br />
papucsot, Nem nőül ki a bajuccod (Nd.).<br />
csizmadiafánk csizsmadijajáijk fn. 'a sült krumpli tréfás<br />
neve'.<br />
csi/.mudiainas csizsmadijainas fn. 'cipész-tanonc'.<br />
csizmadia-legény csizsmadija-legény fn. 'cipész-segéd'.<br />
esizmadiapohár csizsmadijapohár fn. 'kicsiny térfogatú<br />
pálinkáspohár' (tr.) (Szatmárnémeti). V. ö. presbiterpohár.<br />
csizma fejje csizsma feje fn. 1. csizma részei 4.<br />
csizmahúzó csizsmuhuzőu fn. 1. 'felül a csizmaszár két<br />
oldalára belül varrt bőrszalag, melynél fogva a csizmát felhúzzák'<br />
2. 'a csizma lehúzását megkönnyítő ferdelapú, kétlábú,<br />
alsó végével a földre támaszkodó székecske, melynek<br />
felső széle félköralakban van kivágva, hogy a csizma sarkát<br />
bele lehessen akasztani'.<br />
esi/.makefe csizsmakeje fn. 'csizmatisztitó kefe'.<br />
csizmakércu csizsmakéreg fn. 'sarokbélés a csizmában'.<br />
esizmanadrág csizsmgnadrág fn. 'csizmába húzható<br />
nadrág'.<br />
csizma orra csizsma öra fn. 1 csizma részei !).<br />
csizmapatkó csizsmapatkóu fn. 1. csizma részei 8.<br />
esizmasarok csizsmasárk fn. 1. csizma részei 6.<br />
csizmaszár csizsmaszár (csizsmám szára stb.) fn. 'a csizmának<br />
az a része, mely a lábszárat takarja'.<br />
csizmaszín csizsmaszén fn. 'csizmadiák vásárcsarnoka,<br />
csizmadiaszín'.<br />
csizmatalp csizsmtdálp fn. 'a csizmának az a része, melyre<br />
az ember talpa nehezedik".<br />
csizma torka csizsma torka fn. 1. csizma részei 3.<br />
< soha ~ családnév (Egri).<br />
csohak ~ (-ot, -ja) In. 'vastagszárú dudva tarlója, kórónak<br />
lekaszált töve' (Adorján) V. ö. csapka.<br />
CSObán csobány (-nt, -nya) fn. 1. 'dobalakú, lapos fahordócska,<br />
oldalán ivólyukkal, benne a mezei munkások
152<br />
ivóvizet tartanak'. 2. 'egy csobán mennyiségű'. Hozzál ecs<br />
csobá vi:zet.<br />
csobánfejíí csobáfejü mn. 'nagy, kerekfejü' (ember).<br />
Csohántat) ~ hn. (Kispeleske).<br />
csócsa csóucsa 'csócsál félsz, módja' 1. megcsócsál.<br />
csócsál csóucsáll (-ok, -sz) ts. i, gyny. 'eszik -<br />
csócsál.<br />
. L. meg<br />
csoda csuda (-át, -ája) fn. 1. 'miraculum, wunder'. Tám<br />
mély lésis csudát látni : ? Mennyüyk, sijjessiink, Lássuk esz<br />
csudát. (Karácsonyi ének). 2. 'szörnyeteg'. Lez- belőijlle ecs<br />
csuda, hogy i-szonyodik, aki rá-.néz 3. 'szokatlan, érthetetlen<br />
dolog'. Csuda, hoty hazajöktél, nacs- csuda : Tudom jóuk,<br />
hogy mekharakszik ér:le, de nem- is csuda : 4. csodálás, csodálkozás'.<br />
Ok fekszik részegenn az ávogba, a pwják mek csirdájára<br />
járnak. Még i'jöt: most i-dejébe :, csudám.va. É'desanyám<br />
még nem- isz szállót: rá sem-mit, csudá:ra. Sz. Isten<br />
csudája (= szokatlan, érthetetlen látvány, dolog). IIák e<br />
mi- az Isten csudája a jejedenn ? Én nem- lom,<br />
mi Isten csudája tutta aszt a tehenei lél:ni. Csudák<br />
csudája (= nagy csoda).<br />
csodál csudált (-ok, -sz) ts. i. 'miror, wundern, bewűndern'.<br />
Én<br />
csodál.<br />
nem- csudállom :, ha hmrakszik is a:pád. L. meg<br />
csodálatos csudállatos (-onn) mn. 'különös, wunderbar'.<br />
Be- csudállalozs bogara vagy a jóu Istennek ! Mik' teszen itt<br />
ojan csudállatosonn ? (= ki ad itt olyan csodálatos hangot?)<br />
csodálkozás csudálkozéis (-'., -a) fn. 'bámulat'. Nemtuttam<br />
ho-va lenni a csirdálkozástull :<br />
csodálkozik csudálkozik, csudákozik (-ok, -öl) tn. i.<br />
'miror, sich wundern'. Ha kjenekecs csinász, akkö ne- csudákoz<br />
rajta, hogy mérges : rád. Sz. Mijjér tetted a póucra aszt<br />
a lámpát ? — Hogy a bolondok c s u • d á l k o z z anak<br />
rá j ta (= haragos kitérő felelet). L. be-, elcsodálkozik.<br />
csók csauk (-ol, -ja) fn. 'kuss' Sz. Csóukva húzza az ember<br />
szá:ját, o-jg savanyóu : (= összehúzza, pl. a vadalma). Xr.<br />
Gyermek a szüleinek s nagyszüleinek üdvözléskor kezet<br />
csókol, kik ezt arc-, homlok- vagy szájcsókkal viszonozzák.<br />
Testvérek, közeli rokonok hosszas távollét előtt v. után<br />
ajakcsókkal üdvözlik egymást. Gyakori az ajak- és kézcsók<br />
együtt. Nagyobb gyermek, pl. a szüleinek a kezét, ajkát s<br />
ismét a kezét szokta megcsókolni búcsúzóul vagy hosszas<br />
távollét után. A szerelmesek, jegyesek, házastársak egymás<br />
ajkát v. arcát csókolják. Bejárónők, cselédek a ház úrnőjének<br />
a jobb karját szokták megcsókolni (ruhán keresztül).<br />
csóka csóuka (-ál, -ája) fn. 'corvus monedula L.' Km.<br />
lik jóba firidik a fekete csóu:ka, Nem- lessz ab :búl so-ha fefjér<br />
qalambocs-.ka (= kutyából nem lesz szalonna). L. csipi-csóka.
153<br />
csókáin 1. kocsány.<br />
Csókásoldal Csóukásóudál hn. (Homok),<br />
csókaszemű csóukaszemü mn. 'tarkaszemű, fehérfoltos<br />
szemű, fehéres szivárványhártyájú' (ló, ember),<br />
csoklás, csoklik 1. csuklás, csuklik,<br />
esokló 1. csukló.<br />
csókol csóuköl, csóukül (Avasújváros) (-ólok, -ölsz;<br />
-ulok, -ülsz Avasújv.) ts. i. 'küssen'. L. megcsókol, összecsókol.<br />
csókolgat csóukölgat (-ok, -öl) ts. i. 'többször csókol'.<br />
L. megcsókolgat.<br />
csókolózik csóukolóuzik (-ok, -öl) tn. i. 'csókot vált<br />
vkivel'. L. összecsókolózik.<br />
csőkört csőkört (csőkörtől, -ok, -tya) fn. 'bokréta, csokor'.<br />
Varr ety kis cso'kört ibojám : Szedet nagyö szép csőkört<br />
virágokat.<br />
Csorna — hn. (Kisnamény, Vámosoroszi).<br />
csomó csomóu (-t, -ja) fn. 1. 'halmaz, rakás'. Kicsi<br />
csomóuja van ennek a buzá:nak. 2. 'sereg, csoport'. Hák ok<br />
mulat ecs cso'móu kirpcc. 3. 'egybekötött marék' (tallózott<br />
kalász). lián- csomóut tallóuszlál ma? Ne'kem má van ti'zer]kécs<br />
csomóum ; \. 'háton elvihető kisebb mennyiség' (pl. búza,<br />
liszt stb.). .4r én" csomóumal mos' tőiilötlék jel a garad.va. K.<br />
Be- nacs csomóu vagy ! (= be büszke vagy !) Üty hánnyavcti<br />
ma:gát, mintha ű valami nacs- csomóu lenne : (= nagy<br />
valaki, tekintélyes valaki). Sz. Ugy ül: ot, mjnt ecs cso'móu<br />
szentlélek: (= tétlenül ül).<br />
csomósodik 1. összecsomósodik.<br />
csomóz csomóiiz (-ok, -öl) ts. i. 'csomókba rendez'<br />
(dohányleveleket).<br />
csomózás csomóuzás (-1, -a) fn. 'a dohánylevelek csomókba<br />
rendezése'.<br />
esompolygat csompöigal (-ok, -öl) ts. i. 'kezében csünget,<br />
kézben lóbálva visz' (kisebb csomagot). Ne' csompöigazsd<br />
aszt a katu:ját, lek jel a szekere : Mi'jóuta it csompöjgalom<br />
eszt a tarisznyát!<br />
csónak csóunak (-ol, -ja) fn. 'kahn'.<br />
esonál 1. csalán.<br />
csonálcsattogtató 1. csaláncsattogtató,<br />
csonár 1. csalán.<br />
csonka csoijka mn. 'törött végű (szarv), hiányos, nem<br />
teljes (pl. szárny)'. II. Csonka hn. (Szamoskóród) V. ö. kocska,<br />
konta.<br />
Csonkagyepű Csonkagycpü hn. (Kisnamény).<br />
csonkallét csonkahél fn. 'olyan hét, melynek egy része<br />
ünnepre (karácsonyra, húsvétra, pünköstre) esik".<br />
Csonkás Csonkás hn. (Atya, Avasújváros, Nagypalád,
154<br />
Fertősalmás, Kökönyösd, Mezőgecse, Vári, Halmi, Aranyosmeggyes).<br />
Csonkásdüllö Csonkázsdüllői) hn. (Nagyhódos).<br />
csonkaszárnyas csoykaszárnyas mn. 'fiatal (pl. liba),<br />
melynek még nem nőttek ki a szárnytollai'.<br />
Csonkas/.eg Csonkaszeg hn. (Amae).<br />
csonkáz csoijkáz (-ok, -öl) Is. i. 'a fölös v. mellékhajtásokat<br />
lemetszi (szőllöt, dohányt).<br />
csont ~ (-ot, csonytya) fn. I. 'bein, knoehen'. 2. 'annyi<br />
(sertés oldalpecsenye), amennyi egy oldalcsonton van'.<br />
Odatettem sülni vaty hat csont óuda:last. Sz. Csontra fagy<br />
(= csontkeménységűvé fagy). Csak a csont- meg a bür- (= sovány).<br />
Csontig átjárta a hideg (= nagyon átfázott). Csontra<br />
hízik (= soványodik), örek csont (az öreg katonák tréfás neve<br />
az újoncokkal szemben). Rosz csont (= pajkos gyermek).<br />
Km. Csonton terem a: hús (= munkával jutsz jólétbe) Xr.<br />
A gyermeknek, mikor először viszik Szalmáira, „csontot kell<br />
vinnie a szájában" (t. i. már fogának kell lenni).<br />
csontyomh csondgomb fn. 'csontból faragott gomb'.<br />
csontos
155<br />
csorda, cső lesz. •— Gyerekek mondókája a csorda hazahajtásakor<br />
: Jön a csorda, lejet ád, vajat ád, Ojal josik, mint ely<br />
kád. V. ö. gulya, ménes, nyáj, csürhe. L. borjucsorda.<br />
esordadelelő csördadéllöi) fn. 'a csorda déli pihenő v. delelő<br />
helye'.<br />
csordadéllö 1. csordadelelő.<br />
Csordagát Csördagát hn. (Egri).<br />
csordahajtás csördahájtás fn. 'a tehéncsorda kihajtása<br />
kora reggel és haza terelése este'. Csördahájtáskör (= kora<br />
reggel a tehéncsorda kihajtása v. este, hazaterelése idején).<br />
Csördahájtáskör má kk vontam : a Bönvbölöiinn :<br />
csordájával csordájával hsz. 'csoportosan, tömegesen'.<br />
Csör-dájávál járnak itt a ku:lyák.<br />
csordás csordás (-1, -ok, -sa) fn. 'tehénpásztor'.<br />
csordul csordult (-ült, -ujjon, -ülna) tn. i. 'folyni kezd'.<br />
Sz. Ha' nem csordul, cseppen (= ha szegényesen is, elélünk<br />
valahogy). L. megcsordul.<br />
esorgás csörgás (-1, -ok, -a) fn. 'rinnen'.<br />
csorgat csorgat (-ok, -öl) ts. i. 1. 'csurogtat' (folyadékot).<br />
2. 'hullat, hint, szór'. Yé-gik csorgatta a: ud:várl szakmával :<br />
3. 'csorgatássál beszennyez'. Yé-gik csorgatta az ujjassál<br />
valami lé:vél. K. 'vizel, hugyozik'. L. elcsorgat.<br />
csorgatott méz csörgalot méz fn. 'a lépböl kifacsart, kisajtolt<br />
méz, színméz'.<br />
Csorgó Csörgóu hn. (Kőszegremete).<br />
csorgóra csörgóura hsz. 'lefelé konyulva'. Kalapom,<br />
bajuccom csörgóura (Nd.). Csörgóura áll a: hóud, csői)<br />
lessz :<br />
csorog ~ (csörgött, -rogjon, -rogna) tn. i. 1. 'rinnen'.<br />
2. 'folyton esik". //;/• csörgőit ez az örök i:dém minden nap :<br />
3. 'hintödik, szóródik*. Cso-rog utánna a szakma.<br />
csoroszlya csoroszja (-át, -ája) fn. 'az ekegerendelyre<br />
függőlegesen erősített, késalakú, éles vas, mely az eke számára<br />
a földben irányt hasít'. (L. eke.) Sz. Vén csoroszja<br />
(= zsémbes vén banya).<br />
csoroszlyafelkötö csoroszjajélkötői) fn. 1. csoroszlyaszorító.<br />
csoroszlyaszoriló csoroszlyaszoritóu fn. 'erős vaspánt,<br />
mely a csoroszlyát a gerendelyhez köti'.<br />
csoszog ~ (-ok, -öl) tn. i. 'talpát földön csúsztatva jár'.<br />
csoszogó csoszogóu (-1, -ja) fn. 'papucs'.<br />
csóva csóuva (-át, -ája) fn. 1. a tüzes tapló lángra<br />
lobbanlására használt széna- v. szalmatekercs'. 2. 'tilos út<br />
közepébe szúrt karó, v. faág, melynek tetejére néha szénacsomó<br />
van kötve ; tilalomfa'. Sz. Ugy ég:, mint a csóu-va<br />
(= lángolva ég). Csak ák, mint a csóuva (= tétlenül, szótlanul,<br />
bambán áll). Xr. Taplóval úgy raknak tüzet, hogy kicsiholnak,<br />
s mikor a tapló megfogta a szikrát, beleteszik a csóva,
156<br />
vagyis a száraz szalmatekercs egyik végébe s a csóvát addig<br />
lóbálják, míg lángra nem lobban.<br />
csóvál csőuuáll (-ok, -sz) ts. i. 'jobbra-balra ingat, lóbál'<br />
(= fejet, farkat stb.). L. ki-, megcsóvál.<br />
csőváz csóuváz (-ok, -öl) ts. i. 'csóvával, ággal megjelöl'.<br />
Kimentek a mczöiire kevesztekecs csóuvázni: L. kicsóváz.<br />
1. eső ~ sertéshivogató szó. Csö-, csö', csö- !<br />
2. csö ~ (-1, -je) fn. 'a cs betű egyik neve'.<br />
csö csü (csüt, csiik, csűje) fn. 1. 'röhre'. 2. 'lauf' (puskáé).<br />
3. 'kürtő, kályhakürtő'. Ki mozdult a cswje, crzér füstöl:<br />
4. 'kolbe'. Meg-van a naty kóuróuja a málé:nak, osz csw meg<br />
ety sincs rakta. 5. 'weberspule' (nádból v. üres bodzafapálcikából).<br />
8. csőnyi'. Kecs csü málé. Ekszüitem eddig vaty<br />
tiszcsü fonadat. 7. 'hüvely'. Ety csü paszüi, börsóu, paprika. 8.<br />
a szórómalom nyilasa, ahol a szél a szemetet kifújja'. L. esőstől.<br />
csődít csöiidit (-ek, -él) ts. i. 'összegyűjt (sokaságot)'. L.<br />
összecsődít, becsődít.<br />
csődör csőüdor (-1, -örök, -je) fn. 'ménló, a ló hímje'.<br />
Xr. A jó csődör vagy megvakul vagy megsántul.<br />
csődörös csőiidörös (-1, -ók) fn. 'ménlovas katona'.<br />
csődül csőüdüli (-ült, -üjjön, -ülne) tn. i. 'sereglik, gyül,<br />
tódul'. L. be-, összecsődül.<br />
csökken 1. megcsökken.<br />
csőll csüll (-ök, -£ssz, -ötl, -ene, csüjjön) ts. i. 'szövéskor<br />
a csőre fonalat teker'.<br />
csőllő csüllői) (-t, -k, -je) fn. 'olyan eszköz, melynek<br />
segítségével fonalat tekernek<br />
a vetélló csövecskéjére'.<br />
L. a rajzot.<br />
csömörlés csömöllés,<br />
csömőüllés (-t, -e) fn.<br />
'abseheu'. Ediettürjk: ot<br />
csömöllésig:<br />
csömörlik csömöllik<br />
(-ök, csömolsz; -llöttem :<br />
csömöjjön ; csömotne) 1.<br />
megcsömörlik.<br />
csömöszköl csömöszkol<br />
Csollő.<br />
(-ölök -ölsz) ts. i. 'nyomkod, gyúr, gyömöszöl'. L. összecsömöszköl.<br />
csömöszkölő csömöszkölöi) (-t, -je) fn. 'szöllőzúzó ágbogas<br />
végű fa'.<br />
csömöszöl csömöszol (-ölök, -ölsz) ts. i. 'gyömöszöl,<br />
tömköd, nyomkod'. L. be-, összecsömöszöl.<br />
csőr n., 1. orr.<br />
csördít csürgil (-eni; -ek, -él) tn. i. 'ostorral csattant'.<br />
^1 csordás nmgyokacs csürgitett az ostorá:vál.
157<br />
(Miniül csürdüll (-dúlt, -düjjön, -dűlne) tn. i. 'csattan'.<br />
Km. Vé-gin csürdüll az os.dör (= nyugtával dicsérd a napot).<br />
1. csörgőt csürget (-ni, -ek, -él)tn.i. 'ostorral nagyokat<br />
pattogtat'.<br />
2. csörget csergét (-ek, -el) tn. i. 'csergővel, kercplőve<br />
zörget'.<br />
csörgetés csürgetés (-t, -ek, -e) fn. 'ostorpattogtatás'.<br />
csörgő 1. csergő.<br />
esörgőskörnu'í csürgöüskormü mn. 'kurválkodó (nő)'.<br />
(Kocsord).<br />
csörmő csörmöi) (-1, -je) fn. 1. 'giz-gaz'. Vág-nám eszi a<br />
kizs bu:zád, de jé-vérie ez az istentelen csörmőü. 2. 'kicsépelt<br />
búzában levő szemét'.<br />
csörmős csormöüs mn. 'szemetes, giz-gazos' (pl. búza).<br />
1. csörög csürög (csurgott, csurogjon, csürögne) tn. i.<br />
'klirren, rasseln'. Csürög a dijöu.<br />
2. csörög 1. csereg.<br />
e-örög-esattog csürök-csatlog tn. i. 'sűrűn csattog'. Csürökcsatlog<br />
az ajtaja ; Mái megnézem, mi a baja (Nd.).<br />
csöröge csöüröge (-ét, -éje) fn. tejjel és tojással gyúrt és<br />
nyújtott tészta, melyet különböző alakra formálva és forró<br />
zsírban felpuffasztva szép pirosra sütnek'. Sz. Ojg száraz:,<br />
mint a csöüvög (pl. a széna).<br />
csörömpöl csörömpöl (-ölök, -ölsz) tn. i. 'klimpern,<br />
rasseln'. Te, nem' g macska csörömpöl a csuprok- koszt?<br />
csörömpölés csörömpölés (-1, -e) fn. 'geklimper, gerassel'.<br />
Tesz-lek csőrömpölést avval a mosatlan-.nál.<br />
csörömpölő csörömpölői) mn. 'zakatoló ; zsémbelő, veszekedő'.<br />
A tojóus tyúk nem csaláll ugg a padlásonn, Mjnt éveltem<br />
csörömpölői) egggctimisom. (Nd.).<br />
esős csüs (-őnn) mn. 'csöves, kifejtetlen, kicsépeletlcn'.<br />
Csüs paszüj. Csiksönn adol nekem kél véka mádét.<br />
eső-málé csüsmálé fn. 'csöves, lefejtet len kukorica'.<br />
Egy véka csüsmálé.<br />
esőstől csüstüll hsz. 'csapatostól, bőven'. Jött a vewdég<br />
csüs-tüll: Csüs-tü jő rá az ák.dás (= özönlik).<br />
csősz ~ (-ök, -ol) ts. i. 'basz'. K. Má széj-jé tsöszték<br />
eszt a kaidat (= szétnyütték, a sok használattal elrongálták).<br />
V. ö. cseszte, csösztet, csöszköl. L. megcsösz.<br />
csősz csausz (-l,-ök) fn. 'dinnyeőr, dinnyecsősz'.V.ö.kerülő.<br />
esőszdinnyo csöiizdinnye fn. 'a dinnyecsősztől tetszés<br />
szerint kiválasztott és megjelölt, fizetésként kapott dinnye'.<br />
esős/duda csöüzduda fn. 'csöszkürt'.<br />
(••Piszkol csöszkol (-ölök, -osz) ts. i. 'súrol, dörzsöl (ruhát<br />
a padhoz, csizmát a földhöz), koptat'.<br />
esöszkölődik csöszkölöiidik (-ölt, -ggyön, -ne) tn. i. 'súrlódik,<br />
dörzsölődik, kopik' (csizma, ruha).
158<br />
csőszkunyhó csöüszkunyhóu fn. 'a dinnyés közepére épített<br />
szalmakunyhó, melyben a csősz tartózkodik'.<br />
csösztet ~<br />
súrolva jár'.<br />
(-ek, -él) tn. i. 'csoszog, talpát a földhöz<br />
csötörlök 1. csütörtök.<br />
esőzik esüzik (-ott, -zön, -ne) tn. i. 'csövet ereszt'. Csüzik<br />
a málé, a puszid.<br />
csuhukol 1. cubukkol.<br />
csúcs csüccs (-ol, -a) fn. 'vminek a csücskéje'. A párna<br />
csúccsá, a zsák csúccsá. Sz. Lékkem csúccsá, belem ronygya !<br />
(ironikus kedveskedés).<br />
csucsollik 1. becsucsollik.<br />
csücsörít csücsörit (-ok, -öl) ts. i. 'csücsörít, előrenyújt'.<br />
IIocs 4<br />
csucsorittya a kis ajja:kát !<br />
csucsorodik 1. kicsucsorodik.<br />
csucsujgat csucsüjgat (-ok, -öl) ts. i. 'dédelget'. Ot- csucsüigatta,<br />
od- bazsájgatla untik-fíirattig. V. ö. bazsalygat, tojtoroz.<br />
csuda, csudál, -atos stb. 1. csoda, csodál, -atos stb.<br />
csúf csúf (-ot, -ok, -ull) I. mn. 'rút, csúnya'. 2. fn. 'gúny<br />
tárgya'. Viták csúfja. Falu csúfja. Sz. Csúffá lesz(= megcsúfol.)<br />
Naduics csak c s u f-f á lulla tenni az a két pohár pájiyka<br />
aszt a nagy<br />
tépték).<br />
em:bért. C s u f • f á tették a kudyák (= meg<br />
csúfít 1. elcsúfít.<br />
csúfol csuföl,<br />
gúnyol'.<br />
csufül (Avasújváros) ts. i. 'csúfnévvel illet,<br />
csúfolódik csufolémdik (-ok, -öl) tn. i. 'másokat csúfnévvel<br />
illet, gúnyol'.<br />
csúfondáros csúfondáros<br />
lódó'.<br />
(-onn) mn. 'csúfolódó, gúnyo<br />
csúfság csusság (-ol) fn. 'sértő tréfa'. Sz. Csus-ságra jár<br />
vede (= csúfot űz belőle).<br />
csúfságot csusséigöl (-ólok, -ölsz) tn. i. 'csúfolódik, gúnyolódik'.<br />
Mék ha mek kapjuk a nyomorúságot, né vóum: báj, de<br />
miirdék csusságölnak az embé:rél. Kömnyü csusságölni a<br />
szegén.-nyél.<br />
csúíságos csusságos mn. 'csúfondáros'. Fene ecs csusságos<br />
ember lesz: még az 1<br />
is: A' se szöuli az embér:hcs so-se szé:penn.<br />
csúfságtól csussákiull hsz. 'szemszúrástól, tessék-lássék<br />
módra'. Ne<br />
iesenn:<br />
csussáklül csinált:, hanem csknáld meg: becsülle-<br />
csuhaj csuhaj isz. 'jókedvet kifejező szó'. Csirháj, réteg !<br />
Be szerellek ! (Táncszó.)<br />
esuhegyes csuhegyess mn. 'hosszú hegyű, keskeny tetejű'.<br />
Ne rakjátok ojan csuhegyesre aszt a bog:ját, mer é m<br />
görbüli a<br />
tele:je.<br />
csuka ~ (-át, -ája) fn. 'hecht'. Sz. Ojá fagyos ez a ru:ha,
159<br />
mini a cswka (= merev, kemény). Km. Csirka csmkávál,<br />
lóiyga lóirgávál, ecetes kanta dwgóujávál (= kiki a magaszöríi<br />
emberek társaságát keresi, azok közt él legszívesebben).<br />
csukaiiiújolaj csukamájjoláj fn. 'dorschlebcrtran'.<br />
csukapecsenye ~- fn. húsdarab a sertés hátulsó oldalhasi<br />
részében kétfelől'. (A nép szerint nevét csuka alakjáról és<br />
színéről nyerte.) V. ö. 1. csík 3.<br />
esuklás csoklás (-1, -a) fn. 'schluckcn'. Edép csak hánt',<br />
arutám meg előüvette a csokdás. Xr. A esuklás annak a jele,<br />
hogy valahol emlegetik az embert. „Mit emlegec, ha nem<br />
lácc ? Yaküi mek, ha szebbet: lácc t" szokták ilyenkor mondani.<br />
Másik ilyen mondóka : „Mii emleget, ha nem lát? Száraggyon<br />
mek, ha gyaláz ! Száraggyom meg, mint a pernye,<br />
Hogy a hideg jóul kilejje." —• A esuklás gyógyításának egyik<br />
népies módja a megrettentéssel, megijesztéssel való gyógyítás.<br />
A másik pedig abból áll, hogy inni kell kilenc korty<br />
hideg vizet, de minden kortyot számlálni kell és letagadni,<br />
ilyenformán : „egy, nem egy ; keltő, nem keltő stb.". Míg ezt<br />
végigcsinálja az ember, nem szabad lehelletet vennie.<br />
csuklik csoklik (csöktök v. csoklom, -lassz; csoklollam :<br />
csokojjon ; csoklana ; csókolva) tn. i. 'dc.i schluckcn habén'. Xr.<br />
Ha valaki csuklik, azt mondják neki tréfásan : „Emlegetnek<br />
a szarkák a ré:lé, hogy mkkőr megy má fá:jér." V. ö. még<br />
esuklás Nr. L. össze csuklik.<br />
csukló csoklóu (-1, -ja) fn. 'az az ízület, amely a kezel<br />
a kéz-szárhoz kapcsolja'. Fáj- a kezem csoklóu:ba.<br />
csúnya csúnya (-ánn) nm. 1. 'rút, csúf, pocsék'. 2. 'hideg,<br />
kellemetlen, barátságtalan ; zimankós'. Csirnya vat szél jüi .'<br />
Csúnya idői) vóul ak:kor ; eset, fűit. Sz. Csúnya van (mondják<br />
az elvetemedett sebre, daganatra). Ofan csúnya:, mint a<br />
setét éccaka: (rút, kid. barna bőrű emberről).<br />
csúnyaság csúnyaság (-ot) fn. 'geny, genyedtség'. Ojá sok<br />
csunyaséig jöt ki belőük.le !<br />
csúnyít csunyil (-olt, -iccson, -na) ts. i. 'csúnyává tesz'.<br />
Éygem nmgyon csunyit a kék keszke:nöü.<br />
csúnyul csunyull (-ok, -ülsz) tn. i. 'rúttá lesz'. L. megcsúnyul.<br />
csupa ~ 1. mn. 'ganz, lauter'. Cswpa Iwcsok a<br />
ru.hád. Cswpa ety kast- lettem: 2. hsz. 'csupán, csak'. Megdöglötlek<br />
a tyukjadm, csupa tisz' iyukö van:<br />
csupahús csupahus mn. 'kövér, elhízott (ember)'. Il.Csupahús<br />
gn. (Adorján).<br />
esupasegg ~ mn. 'nagyfarú' (ember).<br />
C.supaszar Csupaszür gn. (Sár).<br />
csupor csupor (csuprot, -prok, -pra) fn. 1. 'kisebb tartalmú,<br />
merítő cserépedény'. Hoz-zál ecs csupor vi:zet. 2. 'hosszúkás<br />
alakú tejtartó cserépbögre'. Ecs csupor lé. Részei : 1.
ICO<br />
afjaka (= széle), 2. szorossajja ( = ajakának beszögelő párkányzata),<br />
3. hasa (= öble), 4. feneke, 5. file. Km. Kiscsupor<br />
ha mar för: v. kicsi csupor ha-már félför: (= kicsi<br />
ember hamar indulatba jő). Kis- csupor, nacs- csupor l Mitér,<br />
ha nindzs benne bór ! L. tejescsupor, parasztcsupor.<br />
csusság, csusságol stb. 1. csúfság, csúfságol stb.<br />
csúszik csúszik (-ok, -öl) tn. i. 1. 'kriechen, schleichen'.<br />
2. 'rutschen, gleiten'. 3. 'ízlik (ital). Jóuk csúszik ez a : bör.<br />
Ugyancsak csuszot rá a: bör. L. el-, ki-, be-, belecsúszik, megcsúszik.<br />
csúszkál csuszkáll (-ok, -sz) tn. i. 'ide-oda csúszik*,<br />
csuszli 1. cucli.<br />
csúszó csuszóu (-t, -k) fn. 'mindenféle kígyó'. Sz. Ha a<br />
csu-szóu rajta ülne, akkor is ellopnák: (= olyan nagy tolvajok).<br />
Km. Akit a csu-szóu mekcsip, a gyek-tüll is fél: v. a<br />
szu-nuoktu.ll is fél: (=akit vmi nagy baj ért, a kicsinytől<br />
is fél). Csu-szóu se feléili farka vágá:sát (= a sértést nem feledi<br />
el az ember, csak alkalmat vár a bosszúra). Xr. Ahány darabra<br />
vágják a csúszót, annyi csúszó lesz belőle. Hiában ölik meg,<br />
naplementig mindig él. Aki egy csúszót megöl, annak hét bűne<br />
lesz elengedve. A tejet a néphit szerint a csúszó nagyon szereti.<br />
Tejjel jóllakva a réten aludni nem tanácsos, mert a csúszó<br />
bemászik az ember száján a hasába. A csúszó a tehénből is<br />
kiszopja a tejet, ha hozzájuthat. Szentgyörgynap (ápr. 24.)<br />
előtt fogott csúszó megszárítva, porrá törve kihajtja a jószágból<br />
a vértályogot. L. fehércsúszó, rézcsúszó.<br />
csúszóbagyma csuszóuhagyma fn. 'allium scordoprasum L.'<br />
csúsztat csúsztat (-ok, -öl) ts. i. 'gleiten lassen'.<br />
csúsztató C S Ü zlatóu (-1, -ja) 'ekeköldök'. L. eke.<br />
csúszlalóvas csusztalóíjvas fn. 'az ekeköldök talpa és folytatása<br />
hátrafelé'.<br />
csutak ~ (-ot, -ja) fn. 1. 'összefogott szalmacsomó,<br />
mellyel vmit súrolnak'. 2. 'csomó, rakás'. Micsoda csutak<br />
péz t (Adorján.) L. szalmacsutak.<br />
csutakol csutaköl (-ólok, -ölsz) ts. i. 'vízbemártott szalmacsomóval<br />
súrol, mos' (pl. sáros lovat). L. megcsutakol.<br />
csutka ~ (-át, -ája) fn. 1. 'a kukorica megszáradt kórója,<br />
melyről a csövet leszedték'. 2. 'a levágott tengerikórónak a<br />
mezőn hagyott törzse'. 3. 'kukoricacső kocsonya, melyről a<br />
szemeket lefejtették'. \. 'letarolt kukoricamező v. kukoricaföld'.<br />
Hóunap mck-szabadull a csul.ka. Fészántom a csu':kát.<br />
5. 'gyümölcs kocsánya, melyben a mag van'.<br />
csutkaföld csutkajőüd fn. 'letarolt kukoricaföld'.<br />
csutora - (-át, -áfa) fn. 'esztergályozott szopóka a<br />
pipaszáron'. Vö. pipa. L. pipacsutora.<br />
csü 1. cső.<br />
csüccs ~ tn. i., gyny. 'csücsülj, ülj'.
161<br />
csücsül csücsüli (-ök, -csillsz) tn. i. gyny. 'ül',<br />
csüd csüg (-je) fn. 'a ló csuklója a pata fölött',<br />
csüg 1. csüd.<br />
esütjjjcd 1. el-, megcsügged.<br />
Csügöd 1. Csegöld.<br />
Csügődi szállás Csügőüdi szállás hn. (Tiszaberek),<br />
csülök 1. csűrök,<br />
csüll 1. csőll.<br />
csüllő 1. csöllő.<br />
csüllöng CSÜllÖng (-ölt, -jön, -ene) tn. i. 'hosszan lecsüng,<br />
itt is, ott is csüng'. Mi' csüllöi]g il neked az ujjasodrull !<br />
esüllüngö csüllöíjgöü (-1, -je) fn. 'lecsüngő ékszer v.<br />
dísz'. Ne' csüngjetek mindég a nyaka:mgm, mint valami<br />
csüllömgöijk.<br />
csüng csüng (-ök, csünksz v. csüngöl; -ültem, -jön, -ene)<br />
tn. i. 'hangén'. K. Mjn'deg az uccán csüi]g ez a pu:ja. A soron<br />
csüng: c miirdétig: (= tartózkodik, lóg, lézeng). Sz. Nyakán<br />
csüyg ( = folyton kísérgeti). Csin]g- a bakter lá:ba (= csepeg<br />
az orrod). Nem' adnég belöiikde, ha a szemel hür'kon csüygene,<br />
se: (= ha a nagy kívánságtól a szemed kifordulna, sem).<br />
csűr ~ (-1, csűrök, csűrje v. csűri) fn. 'scheuer'.<br />
esííríiók csür/ijóuk fn. 'a csűrnek a tartóoszlopoktól elválasztott<br />
egy-egy szakasza, fülkéje, melyben szénát, szerszámot<br />
s más holmit tartanak'.<br />
esürdül 1. csordul.<br />
csurgót 1. 1 . csörget.<br />
esürgit 1. csördít.<br />
esürhászija ~- fn. 'csürpadlás'.<br />
Csürhét ~ hn. (Szamoskóród).<br />
csürhe csürhe (-ét, -éje) fn. 'sertésnyáj'. Kihajtom a<br />
malaxot a csürhére: Sz. U g y jönnek az eskolá:bül, mint<br />
a csü r/i e (= tolakodva, rendetlenül). V. ö. gulya, csorda,<br />
ménes, nyáj.<br />
csürhejárás csürhejárás fn. Sz. Töri a csürhejá:rást (= töri<br />
a fejét).<br />
csürhés csürhés (-1, -se) fn. 'disznópásztor, kondás'.<br />
Szokottabb : kondás.<br />
csíírknpu ~ fn. 'scheuertor'.<br />
csűrkoszorú csűrkoszoröu fn. 'a csűr oszlopain végig<br />
fektetett gerendázat, mely a csürszarufákat tartja'.<br />
Csürkös Csiirkös hn. (Józsefháza),<br />
esürközés csülközés (-t,) 'fn. csűrökkel való játszás',<br />
csürközik csürközik (-ük, -öl) tn. i. 'csűrökkel játszik',<br />
csürög 1. I. csörög.<br />
csűrök ~ (csürköt, csürökje v. csürki) fn. 'kúpalakúvá<br />
hegyezett kis fa, melyet játék közben bottal igyekeznek a<br />
földről elütni'. (Aki megkapja v. kifogja, az a nyertes.) Sz.<br />
CsillA I 11M11 : Szinnosli itl szi'ihir I. 1 1
162<br />
Ugy ál:, mint a csűrök (= egyenesen, katonásan áll).<br />
A' csürkil neki ! (káromkodás).<br />
csíírszaruía ~ fn. 'a csűr felső szarufái, melyek a csűr<br />
oszlopain nyugosznak'. L. falszarufa.<br />
esűs, esűzik 1. esős, esőzik.<br />
csiiszo 1. tüsző.<br />
csütörtök csötorlök (-öt,-önn) fn. 'donnerstag'. Sz. Csö.tortököt<br />
mondott a pus:ka (= csak csettent, de nem sült el).<br />
L. áldozó-, nagycsütörtök.<br />
csütörtöki csütörtöki mn. 'vom donnerstag'. Ecs csödortöki<br />
naponn osztattuk el a ken.dért.<br />
D.<br />
Dabolci körtefája Dabóuci körtefája hn. (Egri),<br />
dács 1. dájcs.<br />
dadog ~ (-ok, -öl v. -ksz) tn. i. 'stottern'. V. ö. habog.<br />
dagad ~ (-tt, -ggyon, -na) tn. i. 'schwellen'. L. be-, fel-,<br />
megdagad.<br />
dagadt dagall mn. 'gesclnvollen'.<br />
daganat ~ (-ot, -tya) fn. 'geschwulst'.<br />
dagaszt ~ (-ok, -öl) ts. i. tésztát kovásszal elkever, hogy<br />
megkeljen'. Sz. Dagaszlya a sdr/(= mély sárban jár). L. be-,<br />
megdagaszt.<br />
dagasztás ~ (-1, -a) fn. 'kneten'.<br />
dagasztóláh dagaszlóuláb fn. 'a dagasztó tekenőt tartó<br />
állvány'.<br />
dagasztó-tekenö dagasztóu-tekenöi) fn. 'nagyobbfajta fateknő<br />
kenyértészta dagasztására'.<br />
dágvány ~ (-nt, -nya) fn. 'járhatatlan mocsárfenék'.<br />
Mikor az csöünek ideje van, a simaji erdöiin nem- képpes az<br />
ember abba a dágvámba keresztülmen:ni.<br />
dájcs dács (-ot) fn. 'egy tánc neve'. Sz. Ugy nyakö váglak:,<br />
hogy dácsot jársz:<br />
dajka dajka (-ál, -ája) fn. 'amme'. V. ö. pesztra. L. száraz<br />
dajka, szoptatós dajka.<br />
Dajkafaluföldek Dájkafalufőűdek hn. (Garbolc).<br />
dájlábú dájlábu, gájlábu (Nagypeleske) mn. 'görbelábú'.<br />
V. ö. lőcs-, gólya-, tubalábú.<br />
dajna dájna (-át, -ája) fn. 'kurva'. (Kocsord).<br />
dajnál dájnáll (-nállok, -nász) ts. i. 'erősen, csúnyán<br />
dalol, réjál'.<br />
dajnálás dáinállás (-1, -a) fn. 'hangos dalolás, réjálás,<br />
gajdolás'.<br />
dal dall (dalt, dallok) fn. 'lied'. (Szokottabb a nóta).
163<br />
dalárda ~ (-ál) fn. 1. 'énekkar'. 2. 'az énekkar esténkinti<br />
gyakorlata'. Meny gyek a dnlárdába.<br />
Dalba Dálha fn. 1. a Túr folyó neve Olcsvaapátiban.<br />
2. hn. (Kisar).<br />
dallározik ~ (-ok, -öl) tn. i. 'dalolgat'.<br />
daliás ~ (-1, -a) fn. 'dalolás, dal éneklés'.<br />
dall, dallos 1. dal, dalos.<br />
dalmahodik dálmahodik ~ (-ok, -öl) tn. i. 'testesedik,<br />
hízik'. L. megdalmahodik.<br />
dalmahodott dálmahodott mn. 'testes, kövér'.<br />
dalol danol, danül (Avasújváros, Józsefháza, Apa, Udvari,<br />
Szárazberek) (-ólok, -ölsz; -ulok, -üsz) ts. i. 'dalt énekel'. Ne'<br />
danöi, mikor e:szél, me bodö lessz a feleséged u:ra.<br />
dalolás/, danolász (-ok, -öl) ts. i. 'dalolgat'.<br />
dalos dallos mn. 'nótás, dalolni szerető'.<br />
dalolhatnék danolhatnék (-nám, -nál) tn. i. dalolni<br />
vágyik'. Ej-, páitázs, be- danolhatnám !<br />
dáma 1. éjjeli dáma.<br />
Dani ~ fn. 'férfi személynév'.<br />
Danivágás ~ hn. (Homok).<br />
Dankaégre Dankaégre hn. (Nagypalád).<br />
Dankcda Daykéda hn. (Kömörő).<br />
danol, dánul stb. 1. dalol.<br />
dara ~ (-át, -ája) fn. 'apró jégeső, hódara'. Esik a hóu<br />
meg a dara (Nd). II. Dara 'falunév'. Nr. A darai harang ezt<br />
kongja : Darán nincs- kenyér, Darán nincs- kenyér. V. ö.<br />
darálás.<br />
darab ~ (-ot, -ja) fn. 1. 'stück'. Davabogba hosztam haza<br />
a tük:röt. 2. 'egy darabot kitevő, darabnyi'. Egy darap<br />
sóu, cukor, kenyér, fa. 3. 'darab állapotban levő'. Vauk od<br />
davap kényerek is levág-.va, ne' vágj egész ka.rét. 4. 'jószágcsoportból<br />
egy-egy'. Hám darab marhátok van ? Öt-ven darab<br />
juha van: Zság- búzád, darab libát attak ne:ki. 5. 'két barázdától<br />
határolt' (pl. szántóföld). A rékszélé van egy darap<br />
főüd, az- az ö:vé. 6. 'egy motólányi, hat pászma' (fonal).<br />
Mék- csak négy darap fonalunk van: Hoz-za Julcsa néni a<br />
darabokat haza fe:le. 7. 'weile'. Vártam egy dara:big, de<br />
nem- győiisztem én ütet kivarrni. Jóu darabig (= jó sokáig).<br />
Irk a ne:kem mindég rendesen, csak most- nem írt: mán egy<br />
darab óula: Ot- van : ü darab idejig: 8. 'ivadék, sarj' (gyermekekről).<br />
Na-, ik vaty, te kis Kádár darab ? Hegyi darab.<br />
Darabant szállása ~ hn. (Egri).<br />
üarabéger Darabégér hn. (Kishódos).<br />
Darabi ~ családnév (Egri).<br />
darabol darabol (-ólok, -ölsz) ts. i. 1. 'darabokra metsz,<br />
tör, szakít'. 2. 'egy-egy darabot, részletet mond vmely egészből'.<br />
Nem- tudom má: jóul, csag darabolog belöiilde. 3. 'törve
Mii<br />
beszél, hibásan beszél'. Nenv tud a jóul magya:rül, csag darabol.<br />
L. feldarabol.<br />
darabos ~ (-onn) mn. 1. 'darabkákból álló'. Darabos<br />
sóu. 2. egyenlőtlen sodrású, nem sima'. Ez a darabos jónál<br />
még a nyüsdöt is észaggattya: L. disznószaros, orsóhegyes.<br />
darál daráll (-ok, -sz) ts. i. 1. 'darálóval, kézimalommal<br />
darabosra őröl' (pl. sóut, kávét). 2. 'hadar, gyorsan beszél'.<br />
L. megdarál.<br />
darálás darállás (-!, -a) fn. 'zabból v. árpából őrölt dara,<br />
durván őrölt zab v. árpaliszt (sertések elesége). 'Sz nincs- ebbe<br />
a moslégba darákdás.<br />
daráló darállóu (-t, -ja) fn. 'kézimalom'. L. kávédaráló.<br />
daraszol garaszöl (-ólok, -ölsz) ts. i. 'kapával gyeptől, gizgaztól<br />
tisztára kapar' (kerti utat). L. ki-, megdaraszol.<br />
daraszolás garaszolás (-1, -a) fn. 'kerti útnak gyomtól<br />
való megtisztítása' (kapával).<br />
darázs ~ (darást, darázsok) fn. 'wespe'. Sz. O'jam mérges:,<br />
mjnl a darázs. L. kecske-, lódarázs.<br />
darázscsípés daráscsipés fn. 'wespenstich'.<br />
darázsié zek darásjészek fn. 1. 'wespennest'. 2. 'aranygaluska,<br />
vagyis olyan költés tészta, melyet cukros diódarába<br />
mártogatott tésztadarabokból raknak össze s úgy sütnek<br />
meg'.<br />
darázsfészkes darásfészkes mn. 'olyformán szőtt (vászon),<br />
hogy benne a szálak a lép sejtjeire emlékeztető alakot formálnak'.<br />
(Kül. kendőket szőnek ilyenformán.)<br />
daróci pap daróuci pap fn. Sz. Átestünk rüi:la, mint a<br />
daróuci pap a lo:vánn (= átestünk rajta, de nincs köszönet<br />
benne). (A daróci pap az adoma szerint olyan nagy lendülettel<br />
ugrott fel a lovára, hogy túlfelől leesett róla.)<br />
daru
165<br />
darutollas darutallas mn. 'darutollal díszített' (kalap).<br />
Darvas Darvas hn. (Avasújváros, Sima, Szárazberek,<br />
Garbolc).<br />
Darvastó Dárvaslóii hn. (Óvári).<br />
dátom, dátomol 1. dátum, dátumok<br />
dátum dúlom fn. Km. Nin-csen dá:tom, nincse lá.dom<br />
4= írás beszél, kutya ugat).<br />
dátumol ~ dátumöl, dálomöl (-ólok,-ölsz) ts. i. 1. 'támogat,<br />
anyagilag segítget'. A ro-konnyaji dálomöták egy dara:big.<br />
2. 'dédelget, ápolgat'. Híjába dálumolom eszt a kis csir:két,<br />
nem- akár létre jönni. Ad'dig dátomöták aszt a kizs beteg<br />
bör:ngu', mig eccé csak láb-ra állott:<br />
de deg 1. hsz. 'beh ! mennyire ! mily nagyon !' Jaj,<br />
de szép ! Jái, de soka vallok ! Jái, de bánom ! Deg- cröüss ez<br />
a pájiijka ! Barna kis já szobájába de zokog I (Nd) 2. 'ellentétes<br />
állítást erősítő szócska : igenis'. Eszi nem én írtam ! —•<br />
De te- írtad: ! 3. ellentétes kötőszó 'aber'. Ha szegény izs, de<br />
magamé vagyok (Nd.). Né- valami cifra:, de jónkeze'fogása jejjércseléd:<br />
a. Hozzál ety pakli do:hánl, deéne hullazsd a:peszt.<br />
deák dcják (-ot, -ja) fn. 'középiskolai v. főiskolai tanuló.<br />
deákbarátság dcjágbaráccság fn. 'tanulóifjak barátsága'.<br />
Km. Szál-malüz, drjágbaráccsák ha-már tárt: (= nem állandó,<br />
nem megbízható).<br />
deákflastrom déjákflaslrom fn. 'emplastrum diachylon,<br />
érlelő tapasz' (gyógyszer).<br />
deákmogvoró défákmogyoróu fn. 'Xanthium strumarium<br />
Deákné D'dákné fn. Sz. Ü- se jobb a D: :<br />
jákné vászná:nál<br />
166<br />
dehogy ~ hsz. 'éppen nem, egyáltalában nem'. Vgy-i<br />
ne vitted el a vasat a kovácsnál ? — Dehogy vitte, dehogy vik.te !<br />
dehogynem dehogynem hsz. 'hogyne !' Ne váktál e kizs<br />
dodxánt ? — Dediogyné váktam ! Ok van a szktába: nr!<br />
déklinal déklináll<br />
déklinál.<br />
(-ok, -sz) ts. i. 'üt, ver, pábol'. L. meg-<br />
dél dél (délt) fn. 1. 'mittag'. Ehuszták a: délt. 2. déli<br />
pihenő'. Dék né- vóut:, csak mig meyctlük az ebédet. 3. 'ebéd'.<br />
Má vi'szik a délt az asszonyok a mezőü:re 4. 'süd'. Xr. Dérül<br />
derül,<br />
lesz).<br />
Bocskor merüli ( = ha dél felől járnak a felhők, es6<br />
delel déliéi (-elek, -élsz)<br />
nyáj, gép).<br />
tn. i. déli pihenőt tart' (ember,<br />
delelő déllőü<br />
L. csordadelelő.<br />
(-t) fn. 'a nyáj déli pihenőhelye a legelőn'.<br />
délelőtt délelöütt hsz. 'vormittags'.<br />
delendőeia 1. derendócia.<br />
délére déllére hsz. 'délre, a dél idejére'. Hátha déllére<br />
hazajönnek ?<br />
délig alvó délig álvóu fn. 'későn kelő' (ember, gyermek).<br />
Sz. Délig álvóu, téjél nyalóu (= a későn kelőt csúfoló szólás).<br />
délignyitó délignyitóu fn. 'calystegia pubesccns Willd'.<br />
(Kerti virág, kerítésre, verandára futtatják.)<br />
delizsáne ~ (-ot) fn. 'személyszállító postakocsi' (a régi<br />
világban). Sz. Ojan<br />
déllel 1. delel.<br />
kövér:, mint egy delizsáne:<br />
déllére 1. délére.<br />
déllő déllőü (-t, -je) fn. 1. 1. delelő II. Déllő hn. (Egri).<br />
Déllődüllő Déllöijdüllői) hn. (Szamosbecs).<br />
délután délutánn hsz. 'nachmittags'.<br />
Demesnye Demezsnye hn. (Nagypalád).<br />
Demeter Demeter fn. Xr. Dombonn ülői) Demeternek nagy<br />
a löi)dorgöü:je (= a harang találósmeséje).<br />
demeternap demetérnap fn. 'dáridó, dínom-dánom'. Demetérnapocs<br />
csinált (Adorján).<br />
denadunaszesz 1. denaturált szesz.<br />
denaduraszesz 1. denaturált szesz.<br />
denaturált szesz denadunaszesz (Mikola), denaduraszesz<br />
(Szamoskóród, Tisztaberek), deneduraszesz (Szárazberek) fn.<br />
borszesszel kevert faszesz' (theafőzésre).<br />
deneduraszesz 1. denaturált szesz.<br />
denevér n., 1. pupperege.<br />
depó depóu<br />
műszó).<br />
(depóuba) fn. 'katonai raktár' (kaszárnyai<br />
dér ~ (dért, derek) fn. 1. 'kisebb, hóharmattal járó fagy'.<br />
Mekcsipte a dér a tö:köt. 2. 'reif. Még most 1<br />
is láccik a dér a<br />
házak tete:jinn. Sz. Mek'jokta a dér a ha:ját (= megőszült).
167<br />
Lesz- mék szöüllöü láty ke:nyér, Lesz- még a kutyára: dér<br />
(= ő is megszorul még).<br />
derce derce (-ét,-éje) fn.'finomabb fajta korpa, korpásliszt'.<br />
dercés dércés mn. 'dercével vegyes, durván szitált'. Ety<br />
kicsid dércés a ke:nyer.<br />
dér-dur 1. dérrel-durral.<br />
Dereoke ~ fn. 'falunév'. Sz. Meg-jöltek az éccaka Derecské:rüll<br />
(= megjött az első dér).<br />
dereducsál dcrcducsáll (-ok, -sz) tn. i. 'tereferél, trécsel'.<br />
1. derék derek (derekot, derekonn, dereka v. dereka) fn.<br />
1. 'a testnek a csipő fölötti karcsú része, ahol a ruhát megkötik,<br />
kül. a gerinc alja'. //• fái né:kem devegba: Eviggy<br />
in:nem, mé dereka váglak: Avvá derekor] kapta a jánt, osz<br />
mek-förgatla. 2. vminek a közepe'. A hőu-napnak is a fárká<br />
vóut: má, nem- a derekánn: Óuguszluzs dereka vóut- egy<br />
jóm esői). A jő-vöü héd derekán kü-dök ety kisz szöük-<br />
16Üt. Tél derekánn, nyár derekánn. A kéve dereka (= az a része,<br />
ahol meg van kötve). 3. 'öble, belseje (szekérnek)'. Hánk fel<br />
eszt a mádét a szekér dereká.ba. Sz. Máj- héire teszem én neki<br />
a dere:kát (= majd ellátom a baját). Beatta a derekát (= 1.<br />
'birkózáskor behajtotta, mint gyöngébb fél'. 2. 'megadta<br />
magát, elismerte a másik fél igazát'.) L. szekérderék.<br />
2. derék derék (derékét, derékek, dcréküll) mn. 1. jól megtermett'.<br />
Derék eggy ókor: 2. 'brav, tüchtig'. Derék fiju vagy,<br />
dicsérlek érdc. 3. 'pempás, nagyszerű, érdekes, mulatságos'.<br />
Jái-, be- derék ! Derék vóut ez a Zsi:ga a más esde. Tudok kédderék<br />
mrsét a röijjrül, meg a he-gedürüll. V. ö. derékul.<br />
derékfájás derekjájás fn. 'a gerinc aljának a fájdalma a<br />
keresztcsontnál'.<br />
derékiu érő derekig érői) mn. 'akár fölülről, akár alulról<br />
a derékig terjedő'. Derekig érői) háj, derekig érői) viz.<br />
derékszög derékszeg fn. 'erős, vastag vasszeg a szekérben,<br />
mely az első sémelyt középen a fürgettyűvel összeköti s egyúttal<br />
a fürgettyűnek tengelye is'.<br />
derékszíj derekszíj fn. 'a katonák széles szijöve'.<br />
derékul deréküll hsz. 'nagyszerűen, érdekesen, mulatságosan'.<br />
Br derékul leszen ez a mesterség! (mondták a fonográfra.)<br />
derelye dereje (-ét, -éje) fn. 'táska alakra metszett<br />
tészta, mely lekvárral v. túróval van bélelve.' L. lekváros d.,<br />
túrós derelye, restderelye.<br />
derelyemetsző derejemeccői) fn. 'hullámos élű, tengelyen<br />
forgó, sarkantyú formájú tésztametélő eszköz'.<br />
derendóeia dclendóucija (-át) fn. 'teketória, hosszas<br />
készülődés, körülményesség'. Br sog delendóucijávál jár,<br />
mik jelőütőzol! Nem- kell annak a kisz szilállásnak ojan nagy<br />
delendóuci:ja. Mi-jen nagy delendóucijávál mgnta é fele !
168<br />
deres ~ mn. 1. 'dértől lepett' (pl. fű). 2. 'fehéres szürke' *<br />
(haj és lószín). f-t) fn. 3. 'fehéres szürke ló'. II. Deres lónév.<br />
Sz. Tud'lag, deres, mije jóu hámos: vagy (= jól tudom,<br />
hány pénzt érsz). E-monygya deresnek, fakódnak (= legyalázza,<br />
minden rossznak elmondja).<br />
deresedik ~ (-ek, -el) tn. i. 'őszülni kezd' (haj).<br />
derogál derogáll (-ált, -álna) tn. i. 'nem tetszik neki,<br />
szégyennek<br />
(Garbolc).<br />
tetszik'. Má derogál neki kantuzsba jár:ni.<br />
dérrel-dórral dérél-dürál hsz. 'mogorván, zsörtölődve,<br />
veszekedve'. Jök nagy dérél-dü:rál, hogy mij-jér né vittük<br />
ki a ka:szát.<br />
derül derüli (-ült, -üjjön_, -ülne) tn. i. 'felhőtlenné lesz,<br />
tisztul, vidul' (az ég). Dérül derül, Bocskor merüli. Derült<br />
idői) (= napos, felhőtlen). L. kiderül.<br />
deszka deszka (-át, -ája) fn. 'brett, diele'. Sz. Ojá lapos :,<br />
mint a deszka (sovány emberrröl). So'vám, mini a desz-ka.<br />
Emen desz-kát árulni: (— meghalt). L. oldaldeszka, szekéraljdeszka.<br />
deszkakerítés deszkakerítés fn. 'bretterzaun'.<br />
Deszkásoldal Deszkásőudál hn. (Kőszegremeie).<br />
Deszkásszeg Deszkászszeg hn. (Kishódos).<br />
Deszkástető Dészkástelöii hn. (Köszegremete).<br />
dévánkozik dévánkozik (-ok, -öl) tn. i. 1. 'magában<br />
tanakodik, tétovázik'. Míg' én od dé'vánkosztam, hogy mey-<br />
vegyem, ne -<br />
vegyem, addig vadaki meg-vette : 2. 'késlekedik'.<br />
Ne- déváykozzatok :, hanem gyérdek egymásnlánn :<br />
dévér ~ (-1, -je) fn. 'bálinthal' (Péterfalva).<br />
dezentor dezentör (-1) fn. 'huncut, hamis, csínytevő<br />
gyermek ; gazfickó'. Nagy dezentör vagy :<br />
dézsa dézsa (-át, -ája) fn. 'több vedernyi, kétfülű faedény'<br />
(víz tartására). Sz. Ugy esik:, mintha dé'zsával öntenek:<br />
(= szakad, zuhog a zápor). L. lúgos, moslékos dézsa.<br />
dézsmál dézsmált (-ok, -sz) ts. i. 1. megdézsmál.<br />
diák 1. deák.<br />
dib-dáb ~ isz. 'egy gyermekversben előforduló réja'.<br />
Dib-dáb, Daruláb ! Tarka kutya mezítláb.<br />
d'csekszik ~ (-ek v. -em, -él; dicsekedett; dicsekedő)<br />
tn. i. 'kérkedik'. L. eldicsekszik.<br />
díesér dicsér (-ek, -sz) ts. i. 'lobén, rühmen'. Km. Cigány<br />
is a maga lovad dicséri: (mondják arra, aki a maga holmiját,<br />
szerszámát ok nélkül magasztalja). Nyuklán dicsérd<br />
a na:pot (= ne igyál előre a medve bőrére). L. megdicsér.<br />
dicséret dicséret (-el, -i) fn. 'lob'. L. öndicséret.<br />
dicséretes dicséretes mn. 'dicséretre méltó, érdemes'.<br />
dicsérget d csergét (-ek, -él) ts. i. 'többször v. hosszan<br />
dicsér'.
169<br />
dicsőség dicsöiisség (-el, -e, -ire) fn. 1. 'becsület, tisztesség'.<br />
E né vállik neki dicsőüsségi.ve. 2. 'herrlichkeit'.<br />
Km. Az em'bér gyárlöuságának meg az Isten dicsóiisségének<br />
nirrcsé vé:gc (mondják, ha vmi baj váratlanul jóra<br />
fordul). Sz. E' má nem' sokká ájja a dicső üsse :gel (=nem<br />
sokáig tart, pl. ruha).<br />
didereg ~ (-érgek, -reksz; -érgett) tn. i. 'hideg miatt reszket'.<br />
V. ö. szeszereg.<br />
didi ~ (-1, -je) gyny., fn. 'csecs, emlő'.<br />
didil didill (-ek, -sz) gyny., tn. i. 'szopik'. Gyere, lékkem,<br />
didilni : Didijjél, aranyom, dkdijjél:<br />
didiri ~ gyny., fn. és tn. i. a) 'hideg', b) 'hideg van".<br />
didiri-kiicuri ~ gyny. fn. és tn. i. a) 'hideg', b) 'hideg<br />
van'.<br />
diéta ~ (-át, -ája) fn. 'pörpatvar, civakodás, veszekedés'.<br />
.4 szom'szédba áll' a dié:ta.<br />
diétázik ~ (-ok, -öl) tn. i. 'pöröl, veszekedik'. Ez a kél'<br />
asszom mindennab diétázik egymás:sal.<br />
diglitra ~ (-ál, -ája) fn. 'diclitra spectabilis'. (Más<br />
néven : jézusszív.)<br />
díj dij (dijjat, dijja) fn. 1. 'hivatalosan, törvényesen<br />
megszabott összeg, illeték'. Még a vánvcédulának i emelték<br />
a dij:jál. 2. 'büntetés'. A'í a dongóul éldanojja, Huszonöt<br />
páca a dijja (Nd.). Sz. Asz- mgnygya :, hogy ű tcrniltallya a<br />
gyermeke: jit, nehogy az ü d i j j á r a jussanak:<br />
(= az 6 sorsára). Nem' akarom, hogy veségemre a k ö ' l ö ncös<br />
kutya dij j ára j u s : s a k (= könyöradományokból,<br />
koldulásból éljek\<br />
dik ~ isz. 'ni /' Dik' le ! Dik- apám ! (Cigány szó.)<br />
dikheszkedik ~ tn. i. 'dicsekszik, henceg'.<br />
dikics ~ (-et, -cse) fn. 'a csizmadiák görbe, éles kése'.<br />
dikó dikóu (-1, -ja) fn. 'földbevert cölöpökön nyugvó<br />
hevenyészett ágy'.<br />
diktál diktáll (-ok, -sz) ts. i. I. 'énekléskor a szöveget<br />
soronként előre mondja' (templomban, temetéskor). 2. 'tollba<br />
mond'.<br />
diktálás diklállás (-1, -a) fn. 1. 'énekszövegnek soronként<br />
előre kiáltása a templomban'. 2. 'tollbamondás'.<br />
dili ~ mn. 'bolondos'.<br />
dilinyós dilinyóus mn. 'bolondos, eszelős'.<br />
dinnye ~ (-ét, -éje) fn. 1. 'melone'. 2. 'dinnyés, dinnyeföld'.<br />
Megyünk a dinnyébe: Sz. Meyaszálta :, mim Petöijné<br />
a din:nyét (= ostobaságot követett el vmivel). Pír.<br />
A népi anekdota szerint Petőné, hogy siettesse az érését<br />
s korábban adhassa el, megaszalta a sárgadinnyét. — A dinynyét<br />
a századik napon, (= április 10-én) kell elültetni.<br />
L. barátmagú, cserhajú, csősz-, görög-, sárgadinnye.
170<br />
dinnyeíöld dinnyefőiid fn. 'dinnyével beültetett darab<br />
föld'. II. Dinnyeföld hn. (Homok, Szamosbecs). Sz. Ugy é<br />
vg szonytyolod:va, mint akineg dimnyeföüd nem jutott: (tr.<br />
hasonlat a hirtelen elkomorodott emberről).<br />
dinnyebaj dinnyeháj fn. 'melonenschale'.<br />
dinnyemag dinnyemag fn. 'melonenkern'.<br />
Dinnyéskert Dinnyéskert hn. (Ricse, Szárazberek).<br />
dinnyevilág ~ fn. 'a dinnye érésének időszaka, fénykora'.<br />
Na\ de osz le- is járt a dinnyevi.-lág.<br />
dió dij ón (-t, -ja) fn. 'nuss'. Nr. Nem jó sok diót enni,<br />
mert megnő tőle az ember orra. L. tökösdió.<br />
dióbél dijóubé: fn. 'a dió ehető része a csontos héjban'.<br />
diófa dijóuja fn. 'nussbaum, nussholz'. Agyon Jstem<br />
mindé jóut, Dijóufábül koporsóul, Levelébül lepedőül, Ágábül<br />
meg legyezőül (mondóka). Sz. Dijóuja alatt eskütlek (= vadházasságban<br />
élnek). Ém ültettem a dijóu:ját, mász- szedi le<br />
a dijóu:ját (= sic vos non vobis) Rokon A-dámrull, É-várül,<br />
meg a csoyka dijóufárull (= nem rokon). Asz- hiszi:, hogy<br />
az ö-vé a dijóuja:jig (= elbízta magát, büszke). Nr. A diófa<br />
a legnépszerűbb gyümölcsfák egyike, mely minden kertben<br />
megtalálható. A néphit szerint a diót rúddal kell leverni a<br />
fájáról, mert a diófa annál többet terem, minél jobban verik.<br />
diófalevél dijóufalevél fn. 'nussblatt'. Nr. A köszvényesnek<br />
diófalevelet kell főzni a fürdővizébe.<br />
dióbaj dijóuhái fn. 'nussschale'.<br />
dióhajigáíó dijóuhajigállóu fn. 'a láb tréfás neve'.<br />
dióolaj dijóuolaj fn. 'dió beléből préselt olaj'.<br />
diópálinka dijóupájinka fn. 'diólikőr, zöld dió és cukor<br />
hozzáadásával készült likőr'.<br />
dióskalács dijóuskalács fn. 'dióval töltött kifli alakú<br />
kalács'.<br />
diós-Iaska dijóus-laska fn. 'diós-metélt'.<br />
dirih-darab ~ (dirab-darabot, dirib-darabok) mn. 'apróra<br />
darabolt'. Szeygyétek össze eszt a dirib-darap kenyere:ket.<br />
diribis-darabis diribizs-darabis mn. 'apróra darabolt,<br />
dirib-darab'. Diribizs-darabis kalács nekem nem kell (karácsonyi<br />
köszöntőversből).<br />
diskurál diskuráll (-ok, -sz) tn. i. 'beszélget, társalog'.<br />
dislókál dizslóukáll (-ok, -sz) tn. i. 'rendelkezik'. Az é'<br />
vagyongmba nem- dizslóukálsz : ! (V. ö. lat. dislocare).<br />
dísz disz (-t, -e, -ek) fn. 1. 'zierde'. 2. 'tisztesség, megtiszteltetés'.<br />
Asz-tal nagy disz-nek vötték, ha jánnézőiibe men:fek.<br />
(Kisbábony.)<br />
disznó disznóu, disztóu (-k, -I, diszna v. diszta) fn.<br />
schwein'. Huzd rá, ágán, disznóut adok ! (táncszó). Vóuk<br />
annag bör-zasztóu sog disz-na. K. 'disznónyáj, sertésnyáj'.<br />
F ék csürg ették, j ék téritették a disznóut valami nagy nehe:zenn.
171<br />
Vén disznóu (= vén részeges). Br nagy disztóu vagy I<br />
(= disznó módra eszik, evés közben illetlenkedik magaviseletében<br />
és beszédében). Disztóu eggy ember: ! (= aljas, hitvány).<br />
Sz. Ki'csi az : óul, nagy a disz.dóu ( = kihízott a ruhájából).<br />
An-nyit eszik :, mint a disztóu (sokat eszik). Ojam<br />
piszkos :, mjnt a férdézs disznóu : Disznóu teremtette l (káromkodás).<br />
Disz-nóu terem a káposztába ! (tréfás káromkodás).<br />
Hívgat, mint a hmgyóu disznóu (így tesz, aki rossz fát tett<br />
a tűzre). Hé szeg, mint a disz-nóu. Rest,' mjnt a disz-nóu. Km.<br />
É'hezs disznóu mak'kal álmodik: (= kiki azon ábrándozik,<br />
amit el szeretne érni). Aki korpa közzé keveredik, meg-eszi a<br />
disz:nóu (=válogasd meg, kikkel barátkozol). Nem- kell<br />
a disztóunag gyöm:bér, maktull is mekhizik : a (= ne kapasd<br />
el az alrendű embereket). Nem 1<br />
disznóu órára valóu az aram-<br />
pe:rec, vas-karika is jóu be:le (= finom holmikat ne bocsáss<br />
hozzá nem értők prédájául). .4 disznóunak, meg a jós-vénnek<br />
hantin utó veszik hasz:nát (míg él, egyik sem sok hasznot hajt).<br />
A disztóunak a szá-jába van az eszten.dőü (= a disznó<br />
nem a kora, hanem az étvágyának mérve szerint gyarapszik).<br />
Nr. Újságon, vagyis újhold idején nem jó disznót ölni, mert<br />
féreg esik a húsába. — Disznóval álmodni halált jelent. —<br />
Karácsony éjszakáján az eladó leány rúgja meg a disznóól<br />
oldalát s ahányat röfög a zajra felriadt disznó, annyi év<br />
múlva megy férjhez. — Tyúkot a nap azon szakában kell<br />
ültetni, mikor a disznónyáj hazafelé jön a mezőről, mert akkor<br />
olyan fürgén fognak kelni a csirkék, mint ahogy az éhes<br />
disznók futnak haza felé. — Az öreg disznó, mikor az áprilisi<br />
hidegben a nyájból hazafelé fut, ezt mondogatja : Ha én<br />
esztel tutlá vonna, köpenyeget vette vóuna. A kis malac meg<br />
ezt feleli rá : Én is-, én is-, én is- ! — Disznóhivogató szók :<br />
Cenkám- ! ce-, ce-, ce- ! Csö-, csö-, csö- ! — Malachivogató :<br />
Kucm, kucu-, kucm I Pucw, pucw, pucw ! — Disznókergető :<br />
Kuss- ! Br- ! Krci- ! Ckhuli- ! Héj- huli- ! — A disznó hangját<br />
megjelölő igék : röjög, visít, kurrog, durrog, nyég. — L.<br />
tövises disznó, vasándisznó.<br />
disznóeki disznóiicki fn. 'disznó ember' (tréfás szidás).<br />
disznófejű disznóujejii mn. 'behorpadt orrcsontú és<br />
homlokú' (ló).<br />
disznőgomba disznóugomba fn. 'nagykalapú, barnás színű,<br />
vaskos, mérges gomba'.<br />
disznóhús disznóuhus fn. 'schweinefleisch'.<br />
disznókarám disznóukarám fn. 'bekerített fedetlen hely<br />
nagyobb tömegű sertés befogadására'. II. Disznókarám hn.<br />
(Kishódos).<br />
disznókee disznóukec fn. 'disznóólacska, sertésketrec',<br />
disznókodás disznóukodás (-t, -a) 1. 'illetlen magaviselet,<br />
mocskos beszéd'. 2. 'bestelenkedés, durva veszekedés'.
172<br />
disznókodik disznóukodik (-ok, -öl) tn. i. 1. 'illetlen,<br />
mocskos dolgokat üz, beszél'. 2. 'bestelenkedik, gorombáskodik'.<br />
disznőkosár disznóukosár fn. 'a sertésnyájnak tövissel<br />
bekerített hálóhelye'. II. Disztókosár hn. (Garbolc).<br />
disznókupcc disznóukupec fn. 'sertéskereskedő'.<br />
Disznókat Disztónkut hn. (Lázári).<br />
disznóiul) disznóuláb fn. 1. 'a sertés lábának alsó, nem<br />
húsos, kocsonyának való része'. 2. 'a pisztoly tréfás neve'.<br />
Sz. ///• a kezem, nem- disznóuláb ! (= kezemet adom rá !)<br />
disznóól disznóuóul fn. 'sertésistálló'.<br />
disznóólajtó disznóuóuláilóu fn. 'a sertésistálló ajtaja'.<br />
disznóólhászija disznóuóulhászija fn. 'a sertésól padlása'.<br />
disznóorja disznóuörja fn. 'a disznó lemetszett gerince'.<br />
disznóölés disznóuölés fn. 'a sertés levágása'.<br />
disznóölőkés disznóuölőükés fn. 'hosszú, hegyes, erős<br />
kés, mellyel a hízott disznót szokták leszúrni'.<br />
disznós disznóus mn. 'disznótól érintett'. Asz- monygya<br />
Ámesi, hogy nrnr eszik a mi kenyeriing:bül, ml disznóus<br />
vóul a teke:női).<br />
disznóság, disznóuság (-ot, -a) fn. I. 'disznöhúshól készült<br />
mindenféle élelmiszer közös neve'. Frizs disznóuság.<br />
2. 'rút, ocsmány beszéd'. 3. 'komiszság, hitványság, gazság'.<br />
disznósajt disznóusáit fn. 'presswurst, schwartenwurst'.<br />
disznósódar disznóusóudör fn. 'a sertés combja (füstölve<br />
is)'.<br />
disznószar disznóuszár fn. 'sertéspiszok'. Sz. Ojan ez<br />
a fo:nál, mjnt a disz-nóuszar: (= egyik helyen vékony,<br />
a másikon vastag).<br />
disznószaros disznóuszaros mn. 'orsóhegyes, egyenlőtlen<br />
sodrású, nem sima' (fonál).<br />
disznótor disznóutör fn. 'disznóöléskor tartott lakoma'.<br />
Xr. A disznótornak két része van : ebéd és vacsora. Az ebéd<br />
10—-11 óra tájban van. Itt a főétel a káposztaleves benne főtt<br />
sertéshússal meg a káposztás sülthús. A vacsora orjalevessel<br />
kezdődik s véreshurkával végződik. Vacsora közben borozgatás.<br />
disznótok disznóutök in. 'kürbis'. Xr. Gyönge korában<br />
főzeléknek használják (tökkáposzta), érett korában a disznóknak<br />
adják eleségül. V. ö. bécsitök.<br />
disznóvályú disznóuválu fn. 'az a vályú, melybe a disznók<br />
eleségét töltik'.<br />
disznózsír disznóuzsír fn. 'a sertés kövéréből olvas/hit!<br />
zsír'.<br />
dísztó 1. disznó.<br />
dívány divány (-nt, -nya) fn. 'sopha'.<br />
divat ~ (-ot, -tya) fn. 'mode'.
173<br />
divatos ~ mn. 'divatban levő' (pl. ruha).<br />
divatozik ~ (-ok, -öl) tn. i. 'követi a divatot'. Ne'<br />
divatoz :, já-nygm !<br />
doh ~ (-ol, -ja) fn. 1. 'trommel'. 2. 'a szárazmalomban<br />
az a faburkolat, melybe az alsó és felső malomkő be van<br />
fészkelve'. 3. ' a szórómalom azon alkatrésze, melyben a szélhajtó<br />
vitorla forog'. \. 'a cséplőgépnek azon hengeralakú,<br />
verőlécekkel ellátott alkatrésze, mely a beléje eresztett<br />
kalászokból a szemeket kicsépeli'. Farkas Julcsa fellépett<br />
az asztára, Egyenesem beleesett a dobba (Nd.). 5. 'a kemence<br />
ürege*. A kemence dobja. Sz. Ojan a kc:nyér, mini a dob.<br />
(= jól megsült ; ha ütik, püfög). Ha hallasz valamit, nenv<br />
ke mjnygyá dobra ii t: n i (= fűnek-fának hirdetni,<br />
elpletykálni, elhíresztelni). Ugy' megverlek:, mint a kékjeinkéi<br />
dobot: (= alaposan elpáhollak). Km. Dob-bál nemlehel<br />
verebet fog:ni (= terveidet ne kürtöld világgá, mert az<br />
érdekellek meghiúsítják). ,<br />
dobasz ~ mn. 'telt, duzzadó, tömött', üobaz bugyelláris<br />
(= tömött erszény). Km. Kas-los róukánay do-basz a ha.sa<br />
(= aki dolgozik, az jóllakik).<br />
dohhan 1. ledobban.<br />
dohííiiíi dopfiilői) fn. 'hosszú vaslábakon álló, hengeralakú,<br />
bádogból készült kályha',<br />
dohou 1. ver 3.<br />
dohogó dobogáu (-1, -ja) fn. 'emelkedettebb szintű hely<br />
a sík földön, vmely területnek magasabb, dombosabb része'.<br />
A do-bogóujám minik elaszott a sár:ju.<br />
dobol dobol (-ólok, -ölsz) tn. i. 1. 'dobol ver", ts. i. 2.<br />
'dobszóval hirdet'. Az- dobálták :, hogy ik van az ör.vas. 3.<br />
dobolással vagyis a kas vcregetésével átkerget (méhet)'.<br />
A má-sodrájt a kis'sebbik kazsba dobolom : L. általdobol.<br />
Dobonfoka Üoböjoka hn. (Fehérgyarmat).<br />
dobos ~ (-1, -sa) fn. 'tympanista, trommler'. II. Dobos<br />
'családnév' (Mikola).<br />
Dobrébát ~ hn. (Egri).<br />
Dohriheyv — hn. (Sárköz).<br />
Dobróka Dobróuka hn. (Kisar).<br />
dobseagfi dopseggü mn. 'gömbölyű és kemény farú' (nő).<br />
dobszó dopszóu fn. 'trommelschlag'. Sz. A dop-szóu<br />
vigye el a vagyo:nát (átkozódás = árverezzék el).<br />
dohverő dobverői) fn. 'dobütő pálca'.<br />
Dóeiné Dóuciné Sz. Mjmdent a Dóuciné ládájába tárt :<br />
(= rendetlen, semmije sincs a helyén).<br />
dohány ~ (-nt, -nya) fn. 'tabak'. Fajai : királydohány,<br />
muskotály, kapadohány, rózsadohány, szamosháti, hevesi<br />
(Mezögecse) : magyar dohány ( SZŰzdohány), Iralik dohány<br />
(= trafikból vásárolt); laskadohány (=laskákra vagdalt);
174<br />
vágott d. (= apróra vagdalt) ; aljdohány (= rosszabb minőségű).<br />
dohányíábrika doháfábrika fn. 'dohánygyár'. A mostani<br />
hegyes júnyok Doháfábrikába járnak (Nd.). (Óvári).<br />
dohányfűzés doha fűzés fn. 'a dohányleveleknek hosszú<br />
zsinegekre való felfűzése'.<br />
doliáiiyííí/.íílíí doháfűzöiitű fn. 'hosszú, erős tű, mellyel<br />
a dohányleveleket zsinegre fűzik'.<br />
dohányos ~ (-t, -ok) fn. 'dohánytermelő'.<br />
dohánypajta dohámpájta fn. 'dohányszárító pajta'.<br />
dohánytörés dohántörés fn. 'a dohánylevelek leszedése'.<br />
dohányzacskó doházsacskóii fn. 'dohány tartó zacskó<br />
disznóhólyagból v. kostökből'.<br />
dohog ~ (-ok, -ksz) tn. i. 'dörmög, dúl-fúl magában'.<br />
A vendéglőüs kkhozza a pájiykál nagy dohog:va.<br />
dohos ~ mn.'penészszagú, nyirkosságtól megbüdösödött'<br />
(búza, liszt).<br />
dohosodik 1. megdohosodik.<br />
dóka dóuka (-át, -ája) fn. 'hosszú felöltő'.<br />
dokhesz ~ (-t) fn. 'has'. Meyueri a dok-.heszt (= megrakja<br />
megtölti a hasát) Sz. Dikdiesz, dokdiesz ! Adiogy lessz, ugy<br />
lessz (= mindegy már, akárhogy lesz).<br />
doktor doktor (-1, -orok) fn. 'orvos'.<br />
dolgában, dolgából dinigába, dóugábull hsz. 'tekintetében,<br />
-re nézve'. Naty sáitöiilázsba vagyuyg dohán dóugá.bull.<br />
dolgos dóugos mn. 1. 'szorgalmas, munkás'. Jóu- kgyekezöii,<br />
dówgos nép a beren.di fn. 2. 'fogadott munkás, napszámos'.<br />
Otk a sog dóu:gos, osz még nincs- kész az e-.béd. Hónnap<br />
a dóirgosoknak is főijzni kell: I Sz. Ogárdi dóugossaji<br />
(= hasznavehetetlen munkások).<br />
dolgozgat dóugozgat (-ok, -öl) tn. i. 'dologban van,<br />
csendesen dolgozik, ezt is, azt is dolgozik'.<br />
dolgozhatnék dóugoszhatnék (-nám, -nál; -na vóutam)<br />
tn. i. 'dolgozni vágyik'. Ojan dóugoszhatnék ez a:<br />
já, hogy !<br />
dolgozik dóugozik (-ok, -öl) ts. i. 1. 'munkálkodik, munkát<br />
végez ; munkál'. B'desapám dówgozik, a cse-léd meg resteskedik.<br />
Kig- dóugozzák a Hellér búzáját ? tn. i. 2. 'hat, hatását<br />
érezteti'. Dóugozig benne a pájin-.ka. 3. 'fejlődésnek indul,<br />
fejlődik'. Az a kis e-söi) sokat ért most ú.va (= újra), dóu-goszhatnak<br />
a má:lék ! Sz. Ugy dóugozik:, hocs csakúgy nyúlik<br />
a nyaka tülde (= teljes erővel dolgozik). Dóu-gozik, mint a<br />
már-ha (= ~). Km. Aki nem- dóugozik, ne- is e-gyék (= lusta,<br />
dologtalan ember nem érdemli az ételt).<br />
dolgozómarha dóugozóumárha fn. 'igás jószág, igavonó<br />
marha'.<br />
dolog ~ (dóugot, donga) fn. 1. 'teendő, tennivaló'. Rá-
175<br />
értél vóuna sog dóugot jedöüll. Hóunap émehetek :, mé nemlesz<br />
sem-mi dóugom : Nem- lész magadnag dóiy.got ? 2. 'munkálkodás,<br />
munka'. Sem- ér : rá, mé dologba van : Nem- pihen :<br />
a soha, mindég dologba van : a. Halait a do:lok, hát hárma<br />
vóuluyk : 3. ügy, geschaft'. Jaj-jön nákluyk, ety kizs döngő<br />
vam magá.vál, ha e.szik. Mi- dologba jártál Mikolába? \.<br />
'elevenség, izgalom'. Nagy dologba vóutak ma a pu.ják, hoty<br />
hóunap Szakmára men:nek. 5. 'állapot, sors ; helyzet, viszony'.<br />
Jóu- dóugod lesz néiklam. A juhásznak jóul van dóuga (Nd.).<br />
Egéz za-varos vélek a dóu.gom. 6. ding, sache'. Mk dolog e,<br />
fkjam, hogy o[á régen né vóulá nálluyk ? Mi-csoda dolog a,<br />
hogy nem köszösz nagyapádnak ? Az-óula csak hálgalázsba van<br />
a doAog. Nagy dolog az ember sortja ! K. 'nehéz dolog'. Még<br />
dolog eszi e-mélni:, o-jan nehéz ez a : bot. Sz. E-menne a dolok<br />
temetésivé (= lusta). Erigy dóugodra ! (= távozz innen!)<br />
Mennyen dóugára:, jóu em:bér, mik szé-pé van : !<br />
Né' vettem tréfára a dóu:got (= gondoltam, hogy ez már nem<br />
tréfa). Annyi a dénr.ga, hogy a fe-je alá is jud belöiikle (= sok<br />
a dolga). Mijén döugot lellek avval a szegé varjúval! (= minden<br />
rosszat elkövettek vele). M i ' j e n dóugot: t e t ,<br />
hogy lárma:zoll ! Ted - dóu:got a zsidóuas.szony (= veszekedett).<br />
Teli- az a doktor évelem ojan d ó u : g o t ,<br />
hogy jajáj ! (t. i. alaposan megvizsgálta s ez neki szokatlan<br />
dolog volt), v á - jóu d ó u • g o t, hogy ijenekecs csinász ?<br />
(= van egy kevés józan eszed ?) Van- tán ety kis<br />
jóu d ó u : g o l , hallod, nem- öntöttet tóm mind bele a sóul<br />
a tésztá:ba ? Ennek ecs csép- jóu dóuga sincs:!<br />
{= ez bolond •) Nem- szakad meg a dolog.ba (= nem töri el a<br />
hámfát, rest). Sok- a do.dog, mint- szorgos :, sok- a pu:ja,<br />
mind- ronygyos : (= sürgetés a munkára). Jóu- dóuga vam :,<br />
mint a mónnár lyukjának: (= gondtalanul él). Jóu- dóuga<br />
vam :, mint a kwtyának a karóu : köszl (ir. = rosszul megy a<br />
dolga). E' kél ne:künk, nem- a dolog : ! (mondják tréfásan<br />
vmi jó ételre v. italra). Nyúlik a nyaka a dolok.tull (= küzd,<br />
fárad, erősen dolgozik). Egy dologbül kektöiics csinál: (= 1.<br />
nagy feneket kerit neki'; 2. 'oly rosszul, ügyetlenül végzi,<br />
hogy e miatt még egyszer meg kell csinálni). E-men dó u • g át<br />
végezni: (= elment szarni) Km. Roz- gazda az, aki a<br />
maga háza körül nem léi dóu:got. Vö. dolgában. L. faludolga,<br />
félre való dolog, eklézsia dolga, úrdolga.<br />
dologidő' dologidői) fn. a földműves munkájának évadja'.<br />
Mekszünt a nagy dologi:döü. A leynagyub dologidődbe<br />
hiitág gyakollakva.<br />
doíogkerülő dolokkeriillői) fn. 'naplopó, kasza-kapa<br />
kerülő'.<br />
Domajé ~ hn. (Sonkád).<br />
domb ~ (-ol, -ja) fn. 'hügel, anhöhe'. II. Uomb hn.
176<br />
(Botpalád). Xr. Donrbonn ülői) Demeternek nagy a lőiidorgői):je<br />
(a harang találósmeséje). L. Csengödomb, Borzosdomb,<br />
Kerekdomb.<br />
dombérozik ~ (-ok, -öl) tn. i. 'dorbézol, tivornyázik'.<br />
domboldal dombóudál fn. 'a domb lejtője'. ^1 donibóudálba<br />
(= a domboldalon). II. Domboldal hn. (Tatárfalva).<br />
domborodik ~ (-ott, -na) tn. i. 'domboruvá lesz'. Az a<br />
kis jány akkö szomorkodik. Mikor az eleji domborodik (Xd.).<br />
Domborodik mán a kötődd eleje (Xd.).<br />
domború domború mn. 'kifelé gömbölyödő, dombos'.<br />
Csecse, fara domború, Azér vagyok szomorú (Nd.).<br />
dombos ~ mn. 'kiemelkedő, feldomborodó, domború'.<br />
A donrbos részim min' kifagyott a bu:za.<br />
Dombosrét Dombosrét Ím. (Homok).<br />
Dombos úl Dombos ut hn. (Nagypalád).<br />
Domokosdomb Domokozsdomb hn. (Kőszegremete).<br />
dong doijg (-anak, -ott, -jon, -ana) tn. i. 'zümmög' (a légy,<br />
dongó, méh, darázs). Sz. Dongja a légy az éléit (= körülötte<br />
dong).<br />
donga donga (-át, -ája) fn. 'fassdaube'.<br />
dongó dongón (-1, -ja) fn. 'dongómén, poszméh, bombus<br />
Sott'.<br />
dongólégy doygóulégy fn. nagy légy, sareophaga carnaria'.<br />
dongóvirúg doygóuvirág fn. 'pulmonaria officinalis L.'<br />
doromb ~ (-ot, -ja) fn. 'spárga végére kötött könnyű<br />
zsindely v. fenyölapocska, mely gyorsan forgatva zúgó hangot<br />
ad' (gyermekjátékszer).<br />
dorombol dorombol, dorombul (Avasújváros) (-ólok, -ölsz;<br />
-ulok, -üsz) tn. i. 1. 'zúg, dörömböl' (gép, vonat, doromb.).<br />
2. schnurren (macska), zummog' (szarvasbogár).<br />
doszt io. ~ hsz. 'elegendő mennyiségben'. Vóut' ot pájin:ka<br />
doszdig:<br />
dö ~ (-t, -je) fn. 'a d betű neve'.<br />
döbben, dübög, dübörög stb. 1. diibben, dübög, dübörög<br />
stb.<br />
döccen ~ (-ek, -esz) tn. 'zökkenve egyet rándul' (pl. a<br />
szekér a barázdában).<br />
döecenés döccenés (-1, -e) fn. 'zökkenés' (pl. szekéré).<br />
döcög ~ (-ök, -ksz) tn. i. 1. 'menet közben le s fel rázódik'<br />
(pl. a szekér). 2. 'nehézkesen lépked'.<br />
döcögés döcögés (-1, -e) fn. 'le s fel rázkódás' (szekéré).<br />
döcögős döcögőiis mn. 1. 'rázós' (szekér). 2. 'szekérdöcögtető'<br />
(út).<br />
döeögtct döcöktet (-ek, -él) ts. i. 1. 'rázni enged'. Én nem'<br />
döcöktelem magam Szakmá:rig azonn a rossz u.tonn. 2. 'táncoltat'<br />
(tr.) L. megdöcögtet.
177<br />
döcörékcl döcörékél (-1, -éjjen, -ne) tn. i. 'diceg-döcög'<br />
(szekér). ,<br />
döf ~ (-ök, -ol) ts. 1. 'szúr'. Nem- jó héjre döfted a:<br />
kést. 2. 'szarva hegyével megüt, megszúr' (pl. az ökör). Sz.<br />
E' mán dö-ji ! (= ez már teszi ! ez már beszéd ! helybenhagyás<br />
módja). L. fej-, ki-, megdöf.<br />
döföl döföl, döfül (Avasújváros) (-ölök, -ölsz; -ülök,<br />
-üsz) ts. i. 'szurkál, bökdös'. Xr. Hanyol fektelik, nyers-hussál<br />
döfölik ( = a tésztadagasztás találós meséje) L. kidöföl.<br />
döfös döföüs mn. 'hamis, vad, döfni kész' (szarvasmarha).<br />
dög ~ (-öt, -i és -je) fn. 1. 'állati hulla'. 2. 'kór, betegség,<br />
dögvész ; döglés, pusztulás'. Mán eb'be izs beleesett a : dög.<br />
Nem- tom, mifélle dögi vam most a tyukok:nak. íl. 'kuglizásnál<br />
a ledöntött báb'. Szék fére onnen azokat a dögö:kei. K.<br />
'nyirkos, vizes'. Az a'lóuja cswpa dók :, csak a jelűje szá.vaz.<br />
'rothadt, penészes'. Cswpa dög- ez a szé.na. 'rest, lusta'.<br />
Oja rezs-, dög- embert még nem- latiam : Kéj- jé : mán, te nagy<br />
dög- ! 'nehéz'. Ráesett az a nagy dök hów. 'undok, utálatos'.<br />
E-gye meg a fene aszt a dók- kwtyát! Ehájtom ezeket<br />
a dögö:kel a vására : (= jószágokat : marhát v. lovat). Alig<br />
várom az Ördögöt, Hogy évigye a vén dögöt (Xd.) (= utálatos<br />
embert). Biszdazsd mán ezeket a dögö:kel, mé még tt'űszvmk<br />
az ud:ba (= jószágot, lovat, ökröt). Sz. A n • n y i a szikva,<br />
mint a dög: (= igen sok). Nehéz, mjnt a dög- (= igen<br />
nehéz). Bü'dös, mint a dög- (= igen büdös). Oja rest:, mjnt<br />
a dög- (= nagyon lusta). U t y - h u s z t á k : , mint a<br />
dö • g ö t az uccá vé:gig (részeg emberről). L. dögével.<br />
dögével dögivél hsz. 'rakásával, bőven'. Yanr pé'r :<br />
dö-givél:<br />
dögleszt 1. megdögleszt.<br />
döglik ~ (-ök, -esz; -ene, dögöjjön) tn. i. 'pusztul' (állat).<br />
Bérkén na-gyon döglik a jóu:szág. K. Mjndég az ágyon döglik<br />
ez a lusta kö:jök. Ne- dögöjj ol jéídédig ( = lustálkodik, fekszik,<br />
heverész). Km. /.//• döglik, ham- ürüli ( minden kárban van<br />
vmi haszon). L. le-, megdöglik.<br />
döglődés döglöüdés (-1, -e) fn. 'állat halódása'.<br />
döglődik döglöijdik (-ötl, -ggyön, -ne) tn. i. 'dögrováson<br />
van'.<br />
dögödzik ~ (-ölt, -ön, -ene) tn. i. 'genyesedik'. Dögödzik<br />
az uj:ja.<br />
dögönyöz ~ (-ök, -ol) ts. i. 'hanyatt fektetve öklöz,<br />
gyomroz'. L. megdögönyöz.<br />
dögös ~ mn. 1. 'nyirkos, rothadt, penészes' (széna).<br />
2. 'ködös, nedves, egészségtelen' (idő).<br />
dögrovás ~ fn. Sz. Dögrovásö van (= döglőfélben van,<br />
dögleni készül).<br />
döheni 1. oda-oda döhent.<br />
r.sfiry l(;ilinl : S/.iinosháli <strong>szótár</strong> I.
178<br />
döhöl döhol (-ölök, -ölsz) tn. i. 'dühében dúl-fúl'.<br />
1. döhös ~ mn. 'dülledthasú, nagyhasú, pohos'.<br />
2. döhös 1. dühös,<br />
dőjt 1. düjt.<br />
dől 1. dűl.<br />
dőlt, 1. 1. dűlt.<br />
dömfördi döjordi mn. 'kövér, gömbölyűre hízott' (ember,<br />
gyermek).<br />
Dömi ~ gn. (Sár).<br />
dömöckül dömöckol (-ölök, ölsz) ts. i. 'nyomkod, tömköd,<br />
döngöl, gyömöszöl'. L. le-, megdömöcköl.<br />
döndi ~ mn. 'nagyhasú, kövér'.<br />
döng döng (-öli, -jön, -ene) tn. i. 'hohl klingen, dröhnen'.<br />
Ugy verte az ái:tóiics, csakúgy döygött.<br />
dönget dönget (-ek, -él) ts. i. 'úgy ver, hogy döng'. L. el-,<br />
megdönget.<br />
döngicsél döygicséll (-11, -jjen, -Ine) tn. i. 'zümmög' (méh).<br />
Döngő Döngöii hn. (Kömörő).<br />
döngöl döygol (-ölök, -ölsz) ts. i. 'sulyokkal keményre<br />
s egyenletesre ver' (földet). L. ledöngöl,<br />
dönt 1. düjt.<br />
dördül dördüli (-ült, -jjön,-ülne) tn. i. 'harsan, dörögni<br />
kezd' (pl. az ég).<br />
dörgés dörgés (-1, -e) fn. 'donner'.<br />
dörgöl dörgöl (-ölök, -ölsz) ts. i. 'erősen töröl, dörzsöl,<br />
ken'. L. megdörgöl, bedörgöl.<br />
dörgölőzik dorgölöijzik (-ök, -ol) tn. i. 'törleszkedik'.<br />
dörmög dörmög (-ök, -ksz) tn. i. 'brummen'.<br />
dörmögés dörmögés (-1, -e) fn. 'brummen'.<br />
dörög ~ (-rgölt, -rögjön, -rögne) tn. i. 'es donnerl'.<br />
dörömböl dörömböl, dorombul (Avasújváros) (-ölök, -ölsz;<br />
-ülök, -ülsz) tn. i. 'zakatol, vmit verve, rázva döngést idéz elő'.<br />
Dorombul a vonat (Avasújváros).<br />
dörömbölés dörömbölés (-1, -e) fn. 'zakatolás, döngetés'.<br />
Dörömbös ~ gn. (Adorján).<br />
dörrint dürrinl (Szatmárhegy) ts. i. 'lő'. Köz'zejeg dürrintetl<br />
a puskája: vál (Szatmárhegy).<br />
dörzsöl dörzsöl (-ölök, -ölsz) ts. i. 1. 're.iben'. 2. 'dörzsölés<br />
által szöszt tisztít és finomít'. L. el , ki-, le-, megddörzsöl.<br />
dörzsölés dörzsölés (-1, -e) fn. 'szöszfinomílás dörzsöléssel'.<br />
dörzsölő dörzsölöd (-1, -je) fn. 1. 'olyan leány v. asszony,<br />
aki dörzsölés által szöszt finomít'. Hónnap estére lüi-ni kén<br />
dor-zsölőüket: 2. 'az a hely, ahol dörzsölés által szöszt finomítanak'<br />
(fiatalok kedvenc találkozó alkalma). Nem- jössz este<br />
a dorzsölöü:be ? 3. 'szöszdörzsölő gép'. (1. 179. 1., rajz). Részei:<br />
1.bálvány (= tengelyként forgó függőleges faoszlop, mely köré<br />
a szöszt csavargatják); 2—3. rud (= a halványon keresztül-
179<br />
furt hajtó rúd, melynek segítségével a bálványt körben<br />
forgatják); 4—8. orsóik (= a halványon kívül alul körbe<br />
erősített fák, melyek a bálványon forgó szöszcsomót dörzsölik).<br />
dörzsölödik dörzsölöüdik (-ök, -öl) tn. i. 'sich re ben'.<br />
Dörzsölő.<br />
draltális ~ mn. 'nagytermetű, tagbaszakadt'.<br />
drága ~ (-ál, -ánn) mn. 'teuer, kostbar'. Sz. Drága,<br />
mint a hegedüszóu (a hegedűszó azért drága, mert csak addig<br />
a tied, míg hallod). Km. Aki eiaggya, annak óircsóu, aki<br />
veszi, annag drága (= olcsó és drága viszonylagos fogalmak).<br />
drágái drágáit<br />
drágalátos ~<br />
mákvirág.<br />
(-ok, -sz) ts. i. 'drágának tart, mond'.<br />
mn. 'jóféle' (ir. értelemben). Drágalátos<br />
drágás ~ mn. 'eladó portékáját drágáért áruló'.<br />
drágaság ~ (-ot) fn. 1. 'szűk idő, mikor minden drága'.<br />
2. 'drága holmi' (kül. ékszer).<br />
drágít drágit (-ok, -öl) ts. i. 1. megdrágít.<br />
drágul drágull (-ült, -ujjon, -ülna) tn. i. 'drágává<br />
L. megdrágul.<br />
lesz'.<br />
drangó draygóu (-1, -ja) fn. 'nagy, életlen kés'. A kezed<br />
l- ne vágd avval a drangóu:vál.<br />
drapszín drapszin mn. 'világos kávészín'.<br />
drót dróul (-ot, -lya) fn. 'draht'<br />
drótféreg dröuljéreg fn. agriotes lineatus L.'.<br />
drótkerítés dróulkerités fn. 'drahtzaun'.<br />
drótos dróutos (-t, -ok) fn. 'edényt drótozó vándor<br />
iparos, drótos tót'. Azér, hogy az ingé fóu'os, Nem apám<br />
nekem a dróutos (Nd.). Nr. A drótos e kiáltással jár végig<br />
12*
180<br />
a falun : „Dróuloszta-ssanak, as-szonyok I" Ha drótos jár<br />
a faluban, a néphit szerint esőt jelent. A drótossal a rosszgyermeket<br />
is ijesztik : „Odaadlak : a dróudosnak :, hoty tegyen<br />
a tarisznyájába ;"<br />
drótoz dróutoz (-ok, -öl) ts. i. 'dróttal körülhálózva<br />
megerősít' (repedt cserépedényt). L. megdrótoz.<br />
drótszeg dróutszeg fn. 'drótvékonyságú szeg vékonyabb<br />
deszkák szegezésére'.<br />
[ drugár ~ (-1, -ja) fn. 'dorong, erős, vastag rúd'.<br />
drubé ~ fn. Sz. Ugy dóugoznak e:zek, mint a druhé !<br />
(= úgy dolgoznak, mint a tűz):<br />
drusza ~ (-át, -ája) fn. 'keresztnévtárs.<br />
dúc ducc (-ot, -a) fn. I. 'kenyérnek sülés közben kihasadt<br />
és fölpúposodott része'. Vkgyázva vessél: be, hogy<br />
a kenyérneg duc-ca ne jojjon : 2. 'púp' (a háton). Hetven<br />
esztendőijs vagyok : én, de azér nlzs- ducc a háta.monn.<br />
dúcos duccos mn. 'sülés közben kihasadt és fölpúposodott'<br />
(kenyér).<br />
dúcoshátú dáecoshátú mn. 'púpos'.<br />
dueskő ducskáu f-t, -ja) fn. 'földből kiálló hant, nagy<br />
darab földgöröngy'. V. ö. dücskö.<br />
duda ~ (-át, -ája) fn. 'tárogatóhoz hasonló mélyhangú<br />
pásztorsíp.' L. csehduda. V. ö. csimpolya.<br />
dudál dudált ((-ok, -sz) tn. i. 'dudán játszik, fújja a<br />
dudát'. Sz. Melrl'anitalak kesztyűbe dudákni (= megverlek,<br />
ráncba szedlek).<br />
dudás rw (-t, -ok) fn. 'dudán játszó zenész'.<br />
Dudé ~ hn. (Avasújváros).<br />
dúdol dudál (-ólok, -ölsz) ts. i. 'magában, halk hangon<br />
dalol'. Nr. Se- keze, se- lába, még-izs dúdolva jön a világra<br />
(= a fing találósmeséje).<br />
dudorászik ~ (-ok, -öl) ts. i. 'magában, halk hangon<br />
dalolgat'.<br />
dudorodik 1. kidudorodik.<br />
dufál dufáll (-ok, -sz) ts. i. 'ököllel hátba ütöget, püföl'.<br />
L. megdufál. V. ö. düföl.<br />
dufla 1. dupla.<br />
duflomos
181<br />
dugdos ~ (-ok, -öl) ts. i. 'rejteget'. Vá'tig dugdostam<br />
élőül: e, még -<br />
is meglátta : L. bedugdos.<br />
diiuuat ~ (-ok, -öl) ts. i. 'dugogat, tömöget ; dugással<br />
ültetget'. Egy<br />
L. elduggat.<br />
néha szál hagymád duggattam a répa köz:zé.<br />
*i11«|i• | ~ hsz. 'zsúfolásig, tömve'. Ne* töücs má be:le,<br />
hiszen dugig vam : má.<br />
dugó dugón (-1, -ja) fn. 1. 'stöpsel'. 2. 'durva vászonból<br />
készült karvédő, melyet az aratók munka közben a karjukra<br />
dugnak'. 3. 'az a ketrec, melyben a tömésre szánt ludat,<br />
kacsát tartják'. A jö-vöi) hetem be lököm eszi a rmcát<br />
a dmgöuba : mn. 4. 'tömésre, hizlalásra szánt'. Dugóu liba.<br />
Jóu dugói} ruca (= hizékony). 5. lud- v. kacsatömésre való,<br />
vízben megpuhított'. Dugóu málé. K. Együnk rá ety<br />
kizs du:góul (= harapni való kalács v. kenyér egy korty<br />
pálinka, egy pohár bor után). Km. Megdeli zsák a fóuktuát,<br />
ecetes kanta dugóu:ját (= megtalálja a hozzáillő társát).<br />
diHjóhúzű dugóuluizóu fn. 'korkzieher'.<br />
duón ~ ts. i., gyny. 'a dug fölszólító módja, dugd'.<br />
Dirgu bele a kizs bábóudat !<br />
duhad 1. tuhad.<br />
duhu ~ (-t, -ja) fn. 'napraforgó kórójából készült cső,<br />
mehet a must forrásakor a hordó felső Kukába erősítenek'.<br />
dukál dukáll (-1, -na) szt., tn. i. 1. 'illik, kell'. Ugy<br />
dukál:, hogy az öreget eresszük elöü:re. Aki az örszák szóuyája<br />
vóud, dwkáll annak a pézi:jóu. 2. 'jár'. Nekem dukál<br />
mék hávö véka.<br />
dúláskj dúlásig hsz. 1. 'bőven, bőséggel'. Szalonna is<br />
vóut, ké'-nyér is vóud dudásig : 2. 'torkig'. Vóuk ott enniva.dóu,<br />
ehettünk vóun : od dudásig : Jóul' lakod dudásig :<br />
duléra ~ hsz. 'nyakrafőre, torkig, rogyásig'. Inná :<br />
a duléra :, ne: fejjen tükle, csak ad'nának ne:ki. Vóut- ot<br />
minden, ehetett : od duléra :<br />
Duna ~ (-át) fn. 1. 'die Donau'. 2. 'kutyanév'. Sz.<br />
O-jan ez a vetés, mint a Duna ( szép, hullámzó búzavetésről).<br />
dunna ->-- (-át, -ája) fn. 'tollpihével töltött, vastag,<br />
meleg takaró, dunyha'. Sz. Ugy alszik:, mjnt a dunna<br />
{= mélyen, jóízűen alszik). Ki-szakatt a dunna ! Ki-szakatt<br />
az anygyaloy dunna:ja ! (= esik a hó !) Gér-jedezik :, mjnt a<br />
•cigányasszon dunnája a na: ponn (tr. = kezd indulatba jönni).<br />
dunnahaj dunnahái fn. 'a dunyha lepedője, melyet<br />
a dunyhatokra gombolnak, dunyhahuzat'.<br />
dunnátok<br />
tollpihe van'.<br />
~ fn. 'a dunyha belső cihája, melyben a<br />
dunyha 1. dunna.<br />
dupla dufla<br />
lomos.<br />
(-ánn) mn. 'kettős, kétszeres'. V. ö. duf
182<br />
duplacsík duflacsik fn. 'kettős szállal szőtt keresztcsík<br />
a vászonban'.<br />
duplafegyver duflafegyvér fn. 'kétcsövű puska'.<br />
duplasó duflasóu fn. 'keserűsó, hajtószer a gyomorbeteg<br />
jószágnak'.<br />
dúr ~ (dúrok, dúrsz) ts. i. 'hevenyében vhová tol,<br />
hány, szór'. Csak ugy oda dúr luk aszt a kisz szé:nál a hászijá.va.<br />
L. feldúr.<br />
durák ~ (-ot) fn. 'egy kártyajáték neve'.<br />
durákozik — (-ok, -öl) tn. i. 'durákot játszik'.<br />
durál 1. nekidurál.<br />
duráneai szilva duráncaji szilva fn. 'nem magvaváló szilva'.<br />
durrog ~ (-ok, -ksz) tn. i. 1. 'dur-dur hangot ad'<br />
(disznó). 2. 'dohog, zsörtölődik'. Had durrogja, hat pattogjon<br />
Az a vén anyád (Nd).<br />
durva durva (-ánn) mn. 1. 'grob' (szövet, posztó).<br />
2. 'goromba'. Sz. Ojan durva, mint a pokvóijc.<br />
dúskál duskáll (-ok, -sz) tn. i. 'válogat, evőeszközével<br />
piszkál az ételben'. Nincs- nagyup hmlálom, mint ha jöiyzök r<br />
osz valaki dus-kál ben:ne.<br />
dutyi ~ (-1, -ha) fn. 'áristom, börtön (tr.).<br />
dú-vad du-vad fn. 'ragadozó állat'.<br />
dűz duz (-om, -od; duszta) 1. feldúz.<br />
duzmadt duzmatt mn. 'duzzogó, könnyen sértődő'.<br />
Cswnya kizs duzmatt ember ez a Ge:di !<br />
duzzad 1. felduzzad.<br />
duzzaszt 1. felduzzaszt.<br />
duzzasztó duzzasztói} (-1) fn. 'zsilip'. (Badaló.)<br />
duzzog ~ (-ok, -ksz, v. -öl) tn. i. 'neheztel, durcáskodik'.<br />
dühben ~ (-t, -ne) tn. i. 'dobban, düb hangot ad'.<br />
dübbencs dübbencs mn. 'tenyeres-talpas'. Micsoda egy<br />
nagy dübbencs jány ez a Juli!<br />
dübbent ~ (-ek, -él) tn. i. 'dobbant'.<br />
dübög ^ (-ök, -ksz v. -Öl) tn. i. 1. 'dobog, lábaival<br />
düb hangokat idéz elő'. Ne- dübögjetek ot, té- I 2. 'dobogástól<br />
zúg, zajlik'. Uty táncotok:, csakúgy dü:bögötl a : ház. Dübög<br />
a bégányi ucca, Ha é végigmegyek rajta (Nd.).<br />
dühögés dübögés (-t, -e) fn. 'dobaj, dobogás'.<br />
dübögő dübögőü (-1) fn. 'olyan fonóka, melyben a fiatalok<br />
felügyelet nélkül vannak'. Meny-gyek a dwbögöübe:<br />
II. Dübögő - utcanév. (Óvári.)<br />
dübörög ~ (-örgötl, -rögjön, -rögne) tn. i. 'hosszan dübög'.<br />
dücskő dücskőü (-t, -je) fn. 'tuskó, fatönk, nagy daiab<br />
rög a szántóföldön'. K. Te, kizs dücs-köü ! (= kövér,<br />
tömzsi gyerek).<br />
düdüllő düdüllői) (-1) fn. 'nagytestű, kövér, elhízott<br />
ember v. gyermek. Te-, nagy dü-düílöi) !
183<br />
düff — (-öt) fn. 'hátbaütés ököllel, ökölcsapás a hátba'.<br />
Adok én ne:ked minygyár egy nagy düff öt a hátad:ra. L.<br />
háti düff.<br />
diiffen ~ (-t, -nyen, -ne) tn. i. 'döngve püffen, düff<br />
hangot ad'. Q-jat váktam a hátá:ra, csakúgy düf-f nt.<br />
düífcni ~ (-ek, él) ts. i. 'nagyot üt, püflent' (vkinek<br />
a hátára).<br />
düföl diifol (-ölök, -Ölsz) ts. i. 'hátba öklöz'. L. megdüföl.<br />
düh dü fn. 'wut'. Sz. üübe vam :, mint a pap- szamara<br />
a körpáAull (tr. megjelölése a dühöngő embernek),<br />
dühed, dülleszt 1. dülled, dülleszt.<br />
dühödt düliölt mn. 'veszett'. Sz. Ugy megyém :, mini<br />
a düliölt (= eszeveszetten rohan, nem nézve se jobbra,<br />
se balra).<br />
dühös döhös (Adorján) mn. 'veszett'. Döhös kutya<br />
(Adorján). Vö.döhöl.<br />
düjt dűl (-ök, -ol) ts. i. 'borít, álló helyzetből fekvő<br />
helyzetbe taszít'. L. el-, fel-, ki-, ledüjt.<br />
dűjtö-jel diilöget (-ek, -él) ts. i. 'borítgat, döntöget'.<br />
Tám még a macs-ka dülögel : a ke-mencénn : ?<br />
dűl ~ (dűlök, dűlsz) tn. i. 1. 'fallen, umfallen, sich<br />
stürzen'. Eviggy on:ncm, mer ara fele dűl a: fa. Az ávogba<br />
dült a sze:kér. 2. 'hajlik, ereszkedik'. Fékóudara dült a<br />
bog-.fa. 8. 'támaszkodik'. A vémasszom még az aytóufélneg<br />
dült ijetli.bc. Ne- düff a hátam.ra ! 4. 'tódul, ömlik'. Csakúgy<br />
düld- bclöüllc a páfiy:ka (értsd : a szaga). L. be-, bele-, el-,<br />
fel-, ki-, le-, meg-, neki-, összedűl.<br />
Díílj-neki Dü-neki fn. ' a korcsmáros zsidó gúnyneve'.<br />
(Egri).<br />
dülled dühed (-U, -ne) tn. i. 'helyéből kimered, kiduzzad'.<br />
Csakúgy divhetl a szeme g nagy eröüködés:tüll. L. kidülled.<br />
dülleszt düheszt (-ek, -él) ts. i. 'előre tol, kidudorít'. Ne ~*<br />
mijén katonást) jár, hogy düheszti a hasát /' L. kidülleszt.<br />
iliillíí düllöii, döllöi) (Szamosszeg) (-1, -je) fn. 'a szántóföld<br />
két vége'.<br />
dülönuüzik düllöi]göi)zik (-ök, -ol) tn. i. 'támolyog,<br />
ide-oda dűlve jár' (pl. a részeg).<br />
1 dűlt ~ (csak szragozva) fn. 'dőlés'. Km. É-lőijfának<br />
ne-héz dűltyit vár:ni (= nehéz az élő ember halálát kivárni).<br />
2. dült ~ mn. 'esőtől földre vert, földön fekvő'. Ne~hész<br />
haladni ebbe a düld buzá.ba.<br />
dünnyög ~ (-ök, -ksz) tn. i. 'magában mormol'. V. ö.<br />
hünnyög.<br />
dünnyüi|és dünnyögés (-1, -e) fn. 'mormolás'.<br />
dürini) dürit]g (-et, -je) fn. 'vastag fatönk'. K. Ne- űi<br />
mán az ölömbe je:le, te kizs düving ! (= vaskos, nehéz gyermek).
184<br />
(lürrinl 1. dörrint.<br />
dürücköl dürückol (-ölök, -ölsz) ts. i. 1. 'nyomkod<br />
(ököllel). 2. 'tapod, döngöl' (földet lábbal, bakkal). L. le-,<br />
megdürücköl.<br />
díít, díítöyct 1. düjt, düjtöget.<br />
diivo-düvő diivőü-düvőü isz. 'a nagybőgő hangját<br />
utánzó szó'.<br />
E, É.<br />
1. e ~ mutató nm., 1. ez.<br />
2. e ~, e 1. egy.<br />
3. -e -é kérdő szócska 'an, num, ob'. Van-é még elek<br />
tojás:sa ? Szétválasztó mondatokban : mentek:, nem- lom<br />
a templomba-é, lwva-é. Tug-gya mán a je-ne, kanca vóut-f,<br />
mi vól:-é. Tudom is: én asszony-é, jány-é, mi'-é?<br />
é 1. éh.<br />
eb ~ (-el) fn. 'hund'. (Csak szólásokban és km.-okban.)<br />
Sz. Ebre bizza a hájjal (= kecskére bízza a káposztát). Ot'<br />
haggya:, mint az eb' a sza:rál (= szanaszét hagyja, nem teszi<br />
helyére). Eggyik kutya, másik eb( = mindkettő egyformán<br />
rossz). Ugyancsak köti az ebet a karóu:hoz (= ugyancsak<br />
fogadkozik). Te eb 1<br />
vaty kutya (= te ez meg ez). De hogy<br />
mekkérdezné lüllem, hogy „na\ te eb- v a l y k u-t y a, nv<br />
szükséged valamire, nincs- valami hijánosságod ?" So-hase:<br />
a! Eb ajjakán csúszott (mondják a rosszul sodrott<br />
koszlós fonálra). — Km. Ké-sőii bánat eb- gondolat: (= késő<br />
a kár megtörténte után bánkódni). Eb- eszik kémélle.tet<br />
(= dirib-darab ennivalót ne rakj el, mert megromlik s a<br />
kutyának kell adni). Akad ep körpá.ra. Kapni ebet körpá:ra<br />
(= hasznot hajtó dologra mindig akad vállalkozó . Ember<br />
lesze foga.dást, eb-, aki megáj:ja (= nem mindenki tartja meg<br />
az igéretét). E-bül gyűlt jóuszágnak e-bül kell eveszmi (= hamisan<br />
szerzett vagyon nem hoz szerencsét). Eb-re ke bizni a<br />
háj-.jat, müi- megeszi: a (= ne bízd kecskére a káposztát).<br />
Szegént az ág- is húzza:, az eb- is megugattya: (= a szegényt<br />
mindenki bántja). V. ö. kutya.<br />
ebadta ebatta mn. 'kutya teremtette !' (káromkodás).<br />
Hun- lekereklél, ebatta ? Eb-alta koike !<br />
ebagja 1. ebanya.<br />
ebanya ~, ebagja fn. 'csecsemők soványító és sorvasztó<br />
betegsége. (Garbolc). (SzD 2<br />
ebagja.) Ennek a gyér-meknek<br />
eb-annya van: —• \r. Ha a gyermeknek ebanyja van, a háznál<br />
levő kutyának meg kell ölni a kölykét, le kell vágni a fejét<br />
s bele kell dobni a beteg gyermek fürdővizébe.
185<br />
ebcsont epcsont fn. ['hundknochen']. Km. Ep-csond<br />
bejárad: (= rossz pénz nem vész el).<br />
ebéd ebéd (-et, -gye) fn. 1. 'mittagsmahl'. 2. 'ebédre<br />
készített étel'. Kész az ebéd.<br />
ebédel ebédéi (-elek, -ész) ts. i. 'ebédet eszik, ebédre eszik'.<br />
Sz. A napnál ebédéi (= ebéd nélkül marad, nem ebédel). L.<br />
megebédel.<br />
ebédeletlen ebédeletlen hsz. 'ebédelés nélkül, ebédjét el<br />
nem költve'. Ek ne mennyen ebédeletden.<br />
ebédvéka ebédvéka fn. 'a nyomtatónak koszt fejében adott<br />
véka búza'.<br />
ebfing ejiyq fn. 'a nyelven keletkezett kis fájdalmas<br />
pattanás.' Xr. Meggyógyítására a köv. párbeszédes ráolvasást<br />
alkalmazzák : E-fin köütl a nyélve.menn. —• Ha- köijlt ? —<br />
Ma- kőüll: — Hóunap ojá legyem:, mint a Béni seggi: —<br />
Phi-, phr, iykáb ves-szen ék !<br />
ebbázfi ephászfi fn. 'az egyházfi ingerkedő, csúfolódó<br />
neve'.<br />
ebláb ~ fn. 'szövéshiba, mely akkor keletkezik, ha tévedésből<br />
két fonalszálat húznak egy nyüstsz mbe'.<br />
eblábas ~, eblábos mn. 'olyan (vászon), melyben ebláb<br />
van'. (L. ebláb.)<br />
ebié
186<br />
eckába 1. eszkába.<br />
ecs 1. öcs.<br />
Ecsed ~ falunév. Nr. Ecsed messze híres káposzta termelő<br />
hely. „E-gye meg E.csed", szokta mondani, aki nem kedveli<br />
a káposztát. Az ecsedieket azzal csúfolják, hogy a csíkra<br />
csengőt kötöttek, hogy könnyebben meg lehessen fogni; meg<br />
hogy a bocskort lőtték meg vadruca helyett az Ecsedi láp<br />
vizén.<br />
cddegél edegéll (-ek, -sz) ts. i. 'eszeget',<br />
eddig ~ hsz. 1. 'ezen helyig'. 2. 'ez ideig',<br />
edd-meg ed-meg fn. 'étvágy'. Nagy ed-megje van gn:nak.<br />
éde éde fn., gyny. 'édesanya, édesanyám' (megszólítás).<br />
Édem ! (= édesanyám !) (Szamoskóród, Vetés, Szatmárhegy).<br />
edegél 1. eddegél.<br />
edény edény (-ni, -ek, -nye) fn. 'gefass, geschirr'. Nr.<br />
Kaszát, baltát, férfiszerszámot nem jó a házban tartani, mert<br />
törik az edény.<br />
édes édes, edes mn. 1. 'süss'. 2. lieblich'. Édes kis fijam I<br />
3. 'vérszerinti, nem mostoha'. Az w apja az én- apámnak<br />
é-des íesvérje vóut:, ém- meg wvele é-des unokatesvér vagyok:<br />
Sz. O'jan édes, mint a té- (jó édes).<br />
édesalma édes- v. é'desálma fn. 'édes ízű alma'.<br />
édesanya édes- v. édesanya fn. 'vérszerinti, nem mostoha<br />
anya'. Km. Przem min-dent lehet ven:ni, csak é'-desanyál: nem<br />
(az édesanyát senki sem pótolhatja).<br />
édesapa édes- v. édesapa fn. 'vérszerinti, nem mostoha<br />
apa'.<br />
édesden edezsdenn hsz. 'édesen, jóízűen'. Mg- mán a-lutí<br />
é-dezsdenn: C- asztal o-jan édezsdev kwcakta ! Ojan édezsdem<br />
pipázgatott l Hosz-tam ety kisz szaimát ebbe a vacog:ba, minygyár<br />
édezsdebbenn alszik raita ai em:ber.<br />
édeske édeske fn., 1. máléédeske.<br />
édeskevés édeskevés mn. 'vajmi kevés, nagyon kevés'.<br />
édeslapu édeslapu fn. 'rumex erispus L.'<br />
édesség édesség (-et, -e) fn. 'édes íz, édes volta vminek'.<br />
édesszájú édeszszáju mn. 'nyalánk, édességeket kedvelő'.<br />
edz — (-ek, -él) ts. i. 'acéloz' (vasat). E-viszem a bal.-táí<br />
a ko-vácsnál ed-zeni: L. megedz.<br />
edződik 1. megedződik.<br />
ef efj (-et, ejje) fn. 'az / betű egyik neve'. V ö. fö.<br />
effajta ejaita, ejjáila nm. 'efféle'.<br />
efféle ~, eféle (ejéléket) nm. 'dergleichen, derartig'.<br />
Effuta ~ hn. (Mezőgecse).<br />
eíing 1. ebfing.<br />
1. ég ~ (eget, egenn) fn. 'himmel'. Oj-jg szaru nőül rüi:la,<br />
hogy máid- az eget érte: Sz. Nem- láttam se- eget, se- föüdet<br />
(= nem láttam semmit, sötét volt). Csak az e-get nézi: (= "tét-
187<br />
len, dologtalan). Hír jártál, mikor az ég zengett ? (= hol voltál,<br />
mikor szükség lett volna rád ?) O'jam messze van tükle,<br />
mint az ég- a jőiiklüll (= toto coelo differt). Az égig lát<br />
(= nagyra lát, büszke). Ki' vagyok, é- vagyok, az é-gig látok:<br />
(= a gőgös embert e mondattal jellemzik). Máj- lehúzza az<br />
e:get. Máj lehúzza a csillagos e:get, uly károykodik (= az eget,<br />
az Istent káromolja). Roggyö rád az ég! (káromkodás).<br />
Gyere: már, az- ég álg y om meg! (=az Isten áldjon<br />
meg!) Nem- csinált: a semmit az ég v i l á:g á n n<br />
(— egyáltalában semmit). Nem- láttam én: ol sen-kit a<br />
teremteti ég a:l al t (= egyáltalában senkit). Égbe<br />
kijátóu vétek (= rettenetes vétek).<br />
2. ég ég (-ek, éksz) tn. i. 'brennen'. K. 'sajog'. Ég a gyomrom,<br />
ég a mejjem. Sz. Híjába ég a mejjed azér a kisjá:nyér<br />
(tr. = Inában fáj a szíved érte). Higgyed, bolond, ég- a Túr<br />
(= mondják a hiszékeny, ostoba embernek). L. el-, le-, ki-,<br />
meg-, oda-, összeég.<br />
égedelem égedelem (-elmet) fn. 'nehéz helyzet, küzködés,<br />
gond'. Be- nagy égedelembe vagyok evvel a pújával !<br />
egér egér (-eret, -ere) fn. 1. 'maus'. 2. 'cicázás alkalmával<br />
a macska elől futó gyermek'. Érd- utóul, cicabérke, az- egeret !<br />
(gyerekek ingerkedő mondása cicázás közben). 3. 'szomjúság<br />
miatt támadt gumó a ló nyakán, torkában'. Egere van a<br />
Kigyöu.nak. K. 'kistermetű ökör'. Be-foklam eszt a két ege:ret.<br />
V. ö. macska K. Sz. Szapora, mint az egér (sok a gyereke,<br />
pl. cigányról). Oja szegem:, mint a templom egere: (= földhöz<br />
ragadt szegény). Sír-va mennyen el az eger a házaktull !<br />
(átk. : olyan koldus légy, hogy az egér se éljen meg a házad<br />
táján). En-nck mán e-geret ké kötni a faszáira (=nehezen áll<br />
fel a farka). Km. E-gér nem- tér jirkába, gö-böl köt a jár-kára<br />
(mondják arra, aki nagy fába vágja a fejszéjét). A gaz'dagnak<br />
az e-gere is kövér: (= a jómód a kis dolgokon is meglátszik),<br />
Nr. A néphit szerint az egér arra van átkozva, hogy mindig<br />
rágcsáljon, mert különben hosszúra nőne a foga. — Mikor a<br />
gyermeknek a tejfogát kihúzzák, dobja be az egérlyukba,<br />
hogy az egér vasfogat adjon helyette. — Ha a lónak egere<br />
támad, úgy gyógyítják, hogy meghasítják a nyelve szélét a<br />
töve felé.<br />
Éger /-w Égér (Égrenn) 1. hn. (Méhtelek, Szárazberek,<br />
Mezőgecse). 2. pataknév (Egri). L. Bokros-, Cseréger, Danka<br />
égre, Hosszúéger, Jónép égre. Karácsony égre, Keskeny-, Nagyéger,<br />
Papégre.<br />
Égeralja Égerajja hn. (Kispeleske). L. Nagyégeralja.<br />
Égererdő Egerérdöü hn. (Kispalád).<br />
Égeres ~ hn. (Nagyecsed).<br />
egerészik egerészik (-etl, -szen, -ne) tn. i. 'egérre vadászik'.<br />
Jón egerészöi) macska.
188<br />
égerfa égérfa fn. 'alnus glutinosa'. Nr. Az égerfa fiatal<br />
jövését, leveleit a tetves tyúkok hálóhelyére hintik, hogy a<br />
tyúktetvek ráragadjanak, s aztán a tűzben elégetik. — Az<br />
égerfa levele hasznos orvosság a sömörög ellen. A szemje<br />
(= rügye) megtörve és olajjal keverve jó égési sebre.<br />
egérfarkkóró egerlárkóuróu fn. 'achillea millefolium L.'<br />
Nr. Az egérfarkkóró levele óhajjal vagy fonnyadóval keverve<br />
vágott sebre használt orvosság. Virágát köhögés ellen isszák.<br />
egérfészek egerfészek fn. 'mausenest'.<br />
egérfogó egérfogóu fn. 'mausefalle'.<br />
Égerfő Égerjü hn. (Egri).<br />
Egerhát Egerhát hn. (Egri).<br />
Égerbegy Egérhegy hn. (Vámosoroszi).<br />
egérlyuk egerjük fn. 'mauseloch'.<br />
egérszar egérszar fn. 'egérpiszok'.<br />
egérszőrü egérszöürü mn. 'mausefahl' (ló).<br />
égés égés (-t, -e) fn. 'égésfolt, égett seb' (ruhán, testen).<br />
II. Égés hn. (Kisszekeres). L. gyomorégés.<br />
egész egéssz (-et, -enn) mn. I. 'totus, ganz'. így esett ez<br />
az egész nyáTom mirrdélig: Egéz délutánn az oih'nit kerestem:<br />
2. 'ép, teljes'. A ve-res vitéz jelei csoykák vontak:, csak az<br />
estennel szép legényé vóut mind e:géssz. hsz. 3. 'egészen'.<br />
E-gész meg-rőijköny öltem:, mikö láttam, hogy a rétoja megbiilen.<br />
Fel ért: az egéssz a padlásig: Egész meg-nőütlél,<br />
mijóuta nem látta:l
189<br />
Jai, hogy égeti a belem ez a paprika l 4. 'égetéssel készít'.<br />
Téglái, meszet éget. L. el-, ki-, megéget.<br />
égetett mész égetet mész fn. 'calciumoxyd'.<br />
égető égelőii 1. Szénégető.<br />
Égettéger Égettégér<br />
eggyöve 1. együvé.<br />
hn. (Mikola).<br />
égi ~ mn. 'egen járó'. Sz. Ojan árva: a, szegem,<br />
mint az égi madár: ( = szegény és elhagyatott).<br />
égigérő égigérőij mn. 'egekbe nyúló'.<br />
égimeszelő égimeszelői), fn. 'hórihorgas ember' (tr.)<br />
égnyílás égnyilás fn. 'rövid ideig tartó éjjeli égi fény,<br />
(talán) meteorfény'. Nr. A nép előadása szerint az égnyílás<br />
igen ritka és rövid ideig tartó éjszakai égi jelenség. Akkora<br />
fénnyel világít, hogy ,,a tűt is fel lehetne szedni a földről".<br />
A nép azt tartja, hogy ez a fény a mennyországból jön. Ha e<br />
vakító fény tartama alatt kér valamit az ember<br />
kérése bizonyosan teljesülni fog.<br />
Istentől,<br />
égő égöv. mn. 'brennend, flühend'. Sz. Uty jelek lid.le,<br />
mint az é'göij tiiszliill: (= irtózom, iszonyodom tőle).<br />
egrecérozik ~ (-ok, -öl) tn. . 'gyakorlatozik, katonai gyakorlatokat<br />
végez'. (Kaszárnyai műszó, ném. exereieren).<br />
egreeéroztat egrecéroszlat (-ok, -öl) ts. i. 'korhol, fenyít'<br />
(tr.). György- bácsi irgyancsak egrecéroszlatlya a felesé:git.<br />
L. megegrecéroztat.<br />
égrenyíló égrenyilóu mn. 'szabadba nyíló, egyes ajtajú,<br />
előszoba v. konyha nélküli' (szoba, ház). Bi'zö fász'halik az<br />
istenatta, mer a há-za is csak ojan ég-renyi'.óu:<br />
egres ~ (-1, -se) fn. 'égerfaerdő, égerfás hely'.<br />
Egres ~ hn. (Szárazberek).<br />
Kgresbát hn. (Szárazberek).<br />
Kgresrétség Egresréccség hn. (Kőszegremete).<br />
Egri ~ falunév. \*r. Bő szilvatermelésére vonatkozik a<br />
következő<br />
szereti."<br />
falucsufoló vers : „Ciberejosóu Egri A ciberét<br />
egri ~ mn. 'Egribe való, Egriben lakó".<br />
Kgrifoka ~ hn. (Fertősahnás).<br />
égszínkék ékszirjkék mn. 'azurblau, himmelblau'.<br />
égvilág<br />
égvilcugonn.<br />
~ fn. 'világ'. AV/;r latiam én: ot senrmit az<br />
egzámen egzsáment<br />
év végi vizsgája'.<br />
(-et, -nytye) fn. az iskolás gyermekek<br />
egzsáment 1. egzámen.<br />
°!l. v<br />
e<br />
'Í/.W- '.Híljh<br />
v<br />
- i fl"'' s<br />
J (- (<br />
'U számn. 'ein'. Egy veréb<br />
éhbirja, fiat' ökör nem- birja. (Találós mese), a) Mint belső<br />
tárg\ : 'egyszer, egy jót' (s más hasonló ért.-ben). Tgyunk<br />
eg:gyet. A-luggyunk rá ey.gyet. Rán-tot raita eg:gyel. Lököt<br />
nlila eg:gyel. Fe-ri csak cygyed gondol:, osz minygyá-miny-
190<br />
gyá ilhunn ál: meg. 2. mn. 'ugyanegy, egyenlő'. Szknefonákfa<br />
eggy: Ety nurom pendülnek: 0- az urává so- sincs<br />
eggy akara:lonn. Nem- jovull: az ecs csep-pet se:, csak eggy<br />
állapodba van: 3. határozatlan névelő. Fé-kaplam ety kövic-.cset,<br />
osz hoz-zá váklam: Aggyal e kis kenye:ret. Sírjál e'y kis<br />
kásába vadóul. Áltál vóum még annak a diszlóunak e kis ár:pát.<br />
Törjél é ki:csil a másiknak is: Várjál ety ki:csit. Nem- ér ety<br />
pipa dohánt: a) Megél evvel a csuporul ety pa:szüjt (= egy<br />
csupor paszulyt). Töntök még evvel a csészével egy vi:ze> ( = egy<br />
csésze vizet). 4. nyomatékosító szó. Tiszta egy víz- lettem:<br />
Csupa ety sár- a nadrá:god. Csúnya egy duzmatt ember ez az<br />
Andi. Huncut/éle ely köjök: még az-is. Édes ely fijam ! Csupa<br />
e y kast- vagyok: Csupa eggy edevl seb- a hada. Ojan ety katona<br />
led belöülde, min 1<br />
egy virákszál: Sz. E t y- kut y a: az a-kar<br />
eggyik:, akar másik: (= mindegy). Nm, ety- kettői),<br />
ke-féld meg a csizmádat sza-poránn, osz mennyünk (= gyorsan,<br />
siess!) Jón két eggy ókor! (= jó két ökör, de nem párja<br />
egymásnak). Hogy vagy ? — Mint aki egy Iával<br />
szánt (= rosszul). Szé-le-hossza eggy: (= kövér, köpcös).<br />
Se- nem ely, se- nem keltöü (= sok). Mondok eygyet,<br />
keklöü lez belöülde (= mondok egy jó ötletet). Zsirfój,<br />
gazda, eggy a ké:ve ! (mondják tréfásan, ha a búzahordók<br />
későn figyelmeztetik a kazalrakót, hogy már tetőzni kellene).<br />
Km. Az akarat nem- eggy a cselekedetdél (= nem elég csak<br />
akarni valamit). Nem-eggy a szöür a selyem.m'd (= mindenkivel<br />
a rangja szerint dlik bánni). L. egy-egy, mindegy,<br />
egyetlen-egy, egyszer-egy.<br />
egyáltalában eggyálajjába hsz. 'teljességgel, épenséggel'.<br />
Nem- akar: az eggyá'tajjába huz:ni.<br />
egyállalánvéggel egyá-tajjávéggél, egyá-talövéggél. hsz. 'teljességgel,<br />
épenséggel'. Asz mán eggyá-tajjáuéggél nem akarnám,<br />
hogy émarag.-gyugk.<br />
egyáilalánvéve eggyálajjávéve hsz. 'teljességgel, épenséggel'.<br />
egyáncvájra eggyáncvájra hsz. 'hamarosan, egykettőre'.<br />
E-gyétek meg a jrüstö:köleygyáncvájra:, osz mmnyünk: (V. ö.<br />
ném. ein-zwei.)<br />
egybajjal egybajjál hsz. 'egyúttal, egyjárást'. L'eveszled<br />
a krzemb' aszt a köledet, osz le- is veszem egybaj:jál. Hevéjje<br />
ki: mán a ku-tyát is egybaj:jál.<br />
egybe ~ hsz. 'rögtön, azonnal'. Egybe Uhu tégy- !<br />
egyéb egyébb (egyebei, egyebe) névm. 'anderer, sonstiger,<br />
sonst . Nr vau' ott e:gyébb egy ronyggos lepedöü.-nél. Egyebet<br />
se tuc: te, csak ocs-máykodni: Sz. Hallottam: én egyebet<br />
is mást- is (= másegyebeket, különbeket).<br />
egyébképen egyépképpenn hsz. 'más tekintetben, máskülönben'.<br />
Egyépképpen nincs- rá pana-.szom, mé jón kezefogásu:
191<br />
Egyed ~ Nr. Ha Egyed napján (szept. 1.) jó idő van,<br />
jó őszt és jó bortermést jelent.<br />
egyedclem-begyedelem ~ 'gyermekversikék kezdő szava'.<br />
Egyedelem-be.gyedclem kenderlánc v. Egyedelem-begyedelem német<br />
tánc ! Ildidu sóugör mit kivász ? stb. Egyedelem-begyedelem<br />
karkanylyu ! Ne vagyok é félnyaku.<br />
egyedem-begyedem ~ 'egy gyermekversike kezdő szava'.<br />
Egyedem-begyedem cickándöijre, Szöuli a rigóu rekettyére stb.<br />
egyedül 1. egyesegyedül.<br />
cgypgy eggycggy, éggyi-ggy, eggyé [kis] (eggyel-eggyet)<br />
névm. 'néhány, némi'. Csak vétve var] köszte eggyety szál<br />
gabo:na. Még- a la-vasszal csak vóut eggyé kis e:sőü. Mán<br />
eszeget is eggyé ki:csit.<br />
egyelcdik. cgyelít 1. egyveledik, egyvelít.<br />
egyelges 1. egyvelges.<br />
egy embernek való szilkc eggy embernek valói} szllke fn.<br />
'akkora szilke, melybe épen egy ember ételporciója fér'.<br />
egyenes — (-t, -enn) mn. 1. 'gerade'. 2. 'sima'. A szekér<br />
csendesé viszen Mindenütt az egyenesenn (Nd.) 3. 'egyenlő' 1.<br />
egyenes lábos. Sz. E-gyenes, mint a lé-nija. E-gyenes, mint a<br />
sinóur. E-gyenes:, mint az ess- (ir. - görbe, mint az S betű).<br />
Csak az egyenest nésztem: (= mentem keresztül-kasul vízen,<br />
sáron a rövid út kedvéért). Km. Az egyenes ut a legrövi:debb<br />
{= legjobb az őszinteség).<br />
egyenesedik 1. fel-, kiegyenesedik.<br />
egyenesen egyenesenn hsz. 1. 'gerade'. 2. 'aufrecht'.<br />
3. 'éppen'. Te, ha a kis- fijunak valami ba'ia lesz, hát nemmegverlek:,<br />
hanem e-gyenesem meg-otlek. E-gyenesem beleszalatt<br />
a lo'oával a fo-jóuba. í. 'azonnal, tétovázás nélkül'.<br />
Ment a fe-leségijér egyenesenn. Mikor a faluba jött, e-gyenesenn<br />
a btróunál állót: meg.<br />
egyenesít 1. kiegyenesít.<br />
egyenes lábos ~ mn. 'egyenlőre szabott, mindkét lábra<br />
egyformán felhúzható (pár csizma)'. L. féllábos,<br />
egyenes-vezér ~ fn. 'az eketalyiga egyenes, rövid rúdja,<br />
mely a görbevezér segítségével jobbra-balra szabályozható'.<br />
L. eke.<br />
egyenget egyenget (-ek, -él) ts. i. 1. 'egyenletessé, simává<br />
tesz' (pl. földet). 2. 'illeget'. Nérzélek: má, hogy egyengeti<br />
ma:gál, mikor az uccám me,ny:gyen. L. el-, megegyenget.<br />
(•gyenként eggyerjként hsz. 'einzelweise'.<br />
egyenlő egyélöü mn. 'gleich, gleichförmig'. Gyakoribb :<br />
egyforma, 1. ott.<br />
egyes eggycs (-1, -se) fn. 1. 'az 1 számjegy neve', mn.<br />
2. 'egyszülött, egyetlen'. Eggyes fija vóutam az apámnak,<br />
Mégizs besorosztak katonának. (Nd.) Vitész kapitány ur is asz<br />
mgnygya, Eggyes fiju nem lehet katona. (Nd.) 3. 'egyetértő,
102<br />
benső viszonyban levő'. Nngyonn eggyesek vóulak a döugog:ba.<br />
Ez- is nogyonn eggyes vóut avval a föufélé:vél.<br />
egyes-egyedül eggyes-cgyedüll hsz. 'teljesen egyedül'.<br />
egyesséf eggyesség (-et, -e) fn. 'megegyezés, kiegyezés'.<br />
A jesiőiivel még nr vóut eggyes.ség. Km. Jobb- a sovány eggyesség<br />
a kövér perméi.<br />
egyet eggyel hsz. 'folyton, szünet nélkül'. Annyira vontam<br />
az écca.ka, hocs csak eggyet ordítottam:<br />
egyetlen-egy eggyctlen-eggy mn. 'épen csak egy'.<br />
egyeimá- ríjgyetmás fn. 1. 'egy és más dolog, egy és más<br />
holmi'. Kenegették: asz kád'nos piritussál, hunvmi eggyetmássál.<br />
2. 'vkinek élete-párja'. .4 lojőus tyúk nem csatéul ugy a<br />
padláson, Mini évéllem csörömpölőit eggyetmásom (Xd).<br />
egyezik eggyezik (-ek, -él) tn. i. 'megfér, békében, egyetértésben<br />
él'. .4 kék fiju n°m- eggyezett égymás:sál. Nem- eggyeznek<br />
ezek égymás:sül, mér hogy a kis- hász kém: mind- a kettődnek.<br />
L. kiegyezik, megegyezik.<br />
egyféleképpen etyféleképpen hsz. 'auf einerlei art'.<br />
egyfolytában etyjöjlába hsz. 'egyhuzamban'.<br />
egyforma ety forma mn. 'egyeníő'.<br />
egybasi etyhasi mn. 'iker'. Étyhasi gyermekek.<br />
egyház, eíyház, étyház fi. 'eklézsia, egyházközség'. Az<br />
ctyház búzája.<br />
egyházi'i ctyhászfi fn. 'templomszolga és harangozó egy<br />
személyben'.<br />
egyházi adó ely házi adóu fn. 'az egyházközség szükségleteinek<br />
ellátása céljából a hívekre vetett adó'.<br />
egyhetes ety hetes mn. 'hét napos, hét napi idős'.<br />
Kgyhold Etyhóud hn. (Kishódos).<br />
egyidős eggyidőiis mn. 'gleichaltcrig'.<br />
egyik eggyik, eggyik (-et, -őiiyk, -őiitök, -őiijök) névm.<br />
•iner von innen'.<br />
egyik idén eggyik idénn hsz. egyik elmúlt évben'. Ugy<br />
jártam én a tinöummal eggyik i:dénn.<br />
egyik-másik eggyik-másik névm. 'némelyik'. Ne' légy<br />
ojan köiileke:zöi), jkjam, mint eggyik-má.sik.<br />
egy ingben eggy iygbe hsz. 'ingben, ingre vetkőzve, egy<br />
szál ingben". ///" az ujja:sod, ne meny ki eggy iyg-.be.<br />
egy járást ~ hsz. 'egyúttal'. ^4 rostát is haza vihetnéd<br />
egyjá:rást.<br />
egyképen elyképpenn hsz. 'auf eine art'. Mind- eszi a<br />
szegé jánk marjátok: ki- etyképpey, ki' másképpenn:<br />
egykét ety-kél számn. 'egypár, néhány' (melléknévileg).<br />
egykettő elykettöi) számn. 'egypár, néhány'. A-kad még rajta<br />
etykel.löü. Eggyet-kettőiit kurjantottam. (Xd.) Sz. Gyerteg befele<br />
elykettöi): (= gyorsan). Lesz tunika egy vaty<br />
kettői), Kenyér soha elegendői) (Xd. = néhány).
193<br />
egy-kettőre etyketlöüre hsz. 'íziben, hamarosan'. Szeddössze<br />
ma.gad etyketlöüre:, oszteriggy el a templom.ba. Hánd az<br />
örod alá az é:léll elykeltőijre:, osz mennyünk:<br />
egykoráesú elykorácsu mn. 'egyenlő korú, egyidős'. Ritka,<br />
gyakori 1)1) : egyidős.<br />
egymás egymás mn. einander'. Fogjátok meg egymás<br />
ke:zil. Eresetek meg egy.másl.<br />
egymásután egymásutánt hsz. 'gyorsan, szaporán'. Hánnyuk<br />
fel eszi a szckí'r sze.nát egymásulánn :, osz mennyünk<br />
a zap hosz fele : So-se kÖ'SZÖnt, hanem e-gyed mek- fele egymásulánn.<br />
Ne- dcváijkozzalok:, hanem gyér-lek egymásulánn :<br />
egynéhány egynéhány nm. einige, etliche'.<br />
egynéhányszor egynéháször hsz. 'néhány ízben, néhány<br />
alkalommal'.<br />
egyórnsi eggyóurási mn. 'egyórai, egy órakor induló<br />
(vonat).<br />
egyőd 1. egyííld.<br />
együvé 1. együvé.<br />
egyre-másra ~ hsz. 'átlag, általában, darabonként'.<br />
Tisz- kraicárér attak egyre-másra a káposz:tát.<br />
pgyről-egyig egyrüll-eggyig (Nagypeleske) hsz. 'mind egy<br />
szálig, az elsőtől az utolsóig'. A hördóukat mijy kicsapolta :<br />
egyrüll-eggyig.<br />
egy sorjában elysörjába hsz. "egymásután, sorban, egy<br />
sorban'.<br />
egyszer eccér hsz. 1. 'egy ízben'. Eccér mentem el a bálba.<br />
(Nd.) a) ragozva : Nem láttam eszt a málét eccérnél löb.bel.<br />
Sose vontam ebbe a csűrbe eccérnél löb:bet. 2. 'egy alkalommal'.<br />
Asz- monygya nekem ec.-cér: „Haj-ja ! Aggyon nekem két<br />
véka bük:könt." 3. 'egykor, valamikor, hajdan*. Voy/* eccer<br />
ely ki-rái. 4. elébb, először'. Igyál ec:cer, azutám beszéi :<br />
5. 'már, már egyszer, végre'. Nem- tudna kitérni a Jóukai<br />
könyvi:bül, ha eccér hozzá.fog. Na', csakhogy eccér hazajöhettem,<br />
nrnr menygyek én oda löb:bet. (». erősítő szó. Megvenném:,<br />
de ha- eccér nem aggyá, mi- esinájjak? Mos- má mehetne az<br />
em:ber. de ha' eccer n[ncs rémbe. Hát' maga szerelné, ha gyérmeke<br />
len-ne ? •— Szerelném:, de ha- eccér nincsen. 7. 'igazán,<br />
nagyon'. Még e- nehész csak ec:cér ! Sz. Nem' eccér:, se- nem<br />
kéccir: (= sokszor). Most- az eccér megengedek<br />
(= most még, ezúttal még). Ezeribe eccér (= nagyon ritkán).<br />
Ott' ülök, olt- ülök, eccér csak valami lö-késl érzek (elbeszélésekben<br />
váratlan fordulat bevezetéséül = egyszerre,<br />
hirtelen). Km. Eccer él az em.bér (= ne sajnáld magadtól a<br />
világi jókat, úgyis rövid az élet).<br />
egyszer-egy eccer-eggy fn. 'kétszerkettő, szorzótábla'.<br />
Tudod-é mán az eccereg:gyet ? L. nagy egyszeregy.<br />
egyszer-egyszer eccer-eccér hsz. 1. 'olykor-olykor, néha-<br />
C.siirv Káliul : Szamoshíiti <strong>szótár</strong> I. 13
194<br />
néha'. Ojat lököt rajtam eccer-eccer a sze:ker, hoty fekébrettem :<br />
rá. Eccer-eccer nt kiiramodik, azulám meg mek csendesedik.<br />
2. 'egy-egy időszakban, egy-egy esztendőben'. Eccer-eccer<br />
annyi málé né- vóut, mint a mült esztendőii.be.<br />
egyszeri ecceri nm. "mesebeli, anekdótabeli, aki egyszer<br />
volt, hol nem volt'. Az ecceri jánnézöii fekőülözöl vásárosnak.<br />
egyszeriben ecccribe hsz. 'rögtön, azonnal'. De késziccsenek<br />
oda ne:ki ko-porsöut :, mer íi ecccribe mekhál, ha émony.gya.<br />
Ojá lett: az ecceribr :, mint a layy Ec-cerkbe il légy : ! Ügy<br />
megütlek :, hogy ec-cerkbe megdöglessz : !<br />
egyszer-kétszer cccér-kéccér hsz. 'néhányszor'. Eccérkéccér<br />
mék híjába isz szónk neki az em.bér.<br />
egyszer-másszor eccé-másször hsz. 'egyszer is, máskor is,<br />
hol egyszer, hol másszor'. So-kal leeresztett a törkánn eccémás.szor.<br />
Be sokat is éccakállóuttunk eccé-másször !<br />
egyszerre eccére hsz. 1. 'zugleieh'. Ojan eccére léptek :,<br />
mint a katonák : 2. rögtön, azonnal'. Asz~ mgnta cdesa:pám,<br />
hogy jöir eccére : Gyere- csak. — Menygyek eccére :<br />
egyszőrű elyszöijrü mn. 'vkivel egysorsú, egy társadalmi<br />
helyzetű'. Jobbam megérti az ember egy.mást a vele etyszöürü<br />
emberek: kél.<br />
egylestvér elytesvér fn. 'testvér, testvéri viszonyban levő'.<br />
Az ap'jok elytesvér vaut a mi édesanyái]:kát. K. Ha báj- van,<br />
akkor elydesvér: az e-gész falu (= összetartó, egyetértő).<br />
Egyed mek fele a leveseidet, mé mituk elytesvér lessz a tisztálja<br />
(= összetapad).<br />
egytííl-egyig ctytüll-cggyig hsz. 'mind egy szálig, az elsőtől<br />
az utolsóig'.<br />
együgyű eggy ügy ü mn. 'ostoba, ügyefogyott'.<br />
együld cggyiilt, cgyöüd (Panyola) hsz. 1. 'majd, ne forte,<br />
ne fortasse'. Venni kém má eggy óucsóuszerii piipát, mer<br />
eygyiitt él tanállom észtet tör:ni. Le szedem má aszt a szil:vát,<br />
mé még eygyiitt ellopják : Ki teszem eszt a kancsót a zsebem:bül,<br />
mé még cggyiilt é tanállö veszteni. 2. 'mindjárt'. Ne' sión/öld<br />
uty fel aszt a lám:pát, mer eygyiitt épattan az üveg:je. Még<br />
eygyüt ránk rontanak : mi'ráyk is az olá:hok.<br />
1. együtt eggyült hsz. 1. beisammen, miteinander'.<br />
E-menlek eg.gyütt a Keregdomp jele : nu. 2. 'samt'. Ne- sipojj :<br />
il, mé ki hajitalak : a sípoddal eggyült:<br />
2. együtt 1. együld.<br />
együvé eggyöve hsz. 1. 'össze, egybe, egy helyre'. Ami<br />
eygyöve tartozik, asz let- külön a többiJüll. A tkjédet ne ragd<br />
eggyöve az enyém.mél. 2. 'egymáshoz'. Pompás kecs cseléd lessz<br />
az eg:gyüll, nagyö húznak eggyö.ve.<br />
egyvégtében egyvéklibe hsz. 'egysorjában, egymásután ;<br />
egyfolytában'. Vóuk ott egyvékti.be tá szász- szekér is : Három<br />
nap is elaludnék egyvékti:be.
196<br />
pgvvclodik egyeledik, öügyeledik (-ek, -él) tn. i. 'vegyül'.<br />
Nenr'öügyeledek a dóugotog:ba. L. bele-, el-, összeegyveledik.<br />
egyvelgesen egyélgesenn hsz. 'vegyesen, elegyesen, keverten'.<br />
Hummi kizs darállásl adun ne.ki kolompérral egyélgesenn.<br />
Hogy vany, Győr bácsi? [Fel. :| E'gyélgesenn. II ír<br />
jóul, hü' rosszull.<br />
egyvelít egyelit, őügyelit (-ek, -él) ts. i. 'vegyít, kever'.<br />
E'gyeiiccs e kis moslékot a disztóu:nak. L. fel-, összeegyelíl.<br />
éh é (éhemet, éhit, éhei; éhenn) fn. 1. 'éhség, fames,<br />
hunger'. A'lig ette vala.mil, csak eppe, hogy elütöttem az érhemet.<br />
Éhélhóutt. mn. 2. 'éhes'. Ne' kinállazs ma.gad, mer é'hem<br />
maracc : Megenne az é mar:ha, ha tisz'ta sás vóun is : Sz.<br />
Elüti, élveri az éhit (= csillapítja az éhségét). Ugy várják:,<br />
mint az éilyuk a tak.nyol v. nyá:tat (g. = mohón várják).<br />
éhenkórász, éhetjkóurász fn. 'éhen kóborló, dologtalan,<br />
éhező csavargó'. Km. Ha'lász, vadász, madarász mind- éhenkóurász<br />
:(= kevés hasznot hajtó mesterséget űz).<br />
éhes ~ mn. 'hungrig'. K. Éhes a csizsmád (= kifeslett,<br />
lyukas). Sz. O'jan éhes, mjnl a far'kas. Ojan éhes vagyok:,<br />
hogy meg 1<br />
enném : a pat'kóuszeget is : Km. Éhes embernek<br />
ké'nyeré jár az esze (= sovány disznó makkal álmodik). Nr.<br />
fía az ember véletlenül fordítva teszi fejére a kalapot (az<br />
elejét hátra), az annak a jele, hogy éhes.<br />
ehetnék — (ehetném, -nél, -nék, tb. ritka ; csak jelentő<br />
mód jelenben) tn. i. 'esurio'. E'hetném, i'hatnám, asszonygnyám<br />
! (Párbeszédes gyermekjátékból).<br />
ehetném vagyok ehetne vagyok (ehetnél vagy, ehetnék ;<br />
ehetnénk vagyut]k, ehetnétek vatytok, ehetnének; ehetne<br />
vóiüam stb. ; más módban és időben nincs) tn. i. 'éhes vagyok'.<br />
Ém' mán akkö nagyonn ehetne vóutam : (Szerkezetvegyülés :<br />
ehetném x éhes vagyok). V. ö. ihatnék.<br />
éhezik ~ (-ek, -él) tn. i. 'hungern'. Sz. E'gyél :, ne éhez,<br />
mint ot:hunn (tréfás kínálás, mely kétértelmű. Más hanglejtéssel<br />
ejtve u. i. azt jelenti: egyél, ne éhezz, éppen<br />
otthonn). L. eléhez, meg-, ráéhezik.<br />
mint<br />
éhgyomorra éigyomőra hsz. 'reggelizés előtt, éhomra,<br />
üres gyomorba'. Ne edd éigyomőra aszt a szíl.vát, mé beléd<br />
áll a f(óji:ka.<br />
éhhelholt éhélhóutt mn. 'éhezés miatt holt'. Ugy jönnek<br />
ezek hazafeúe, mint az é'helhóutt: (= éhesek),<br />
ehin 1. ehol.<br />
ehitőzik éitöüzik (-ök, -ol) tn. i. 'evés után egy kis ideig<br />
az asztalnál pihen, emészt'. Eitöüzzünk ety ki:csit.<br />
Éhmező Émezöü hn. (Nagypalád).<br />
éhnyál éinyál fn. 'az ember nyála reggelizés előtt'. Nr.<br />
Az éhnyálat gyógyhatásúnak tartják. Apróbb viszketeges<br />
pörsenéseket, horzsolásokat, csizmarontást éhnyállal kennek<br />
13*
19li<br />
be. A gyönge csecsemő inait éhnyállal kenegetik, hogy erősödjenek.<br />
ehol ehun, ehin, ihin, ehen, hsz. 'itt'. (Leginkább ne<br />
[= ni]-vel kapcsolatban). Ehí van ez a csupor, hozol benne<br />
vizet. E-hí jön : ne ! Ehí vam Pista ne. Eddig az esőül kijábáltuk<br />
:, oszt, ehin nr, mos- meg mán nem- ludnóijr]k ki- jele<br />
térni belöijl:le.<br />
éhség éség (-et, -e) fn. 1. 'éhesség, éhezés'. Ez a vénembér<br />
mindég az éséget kijábájja (= azt kiabálja, hogy éhes).<br />
2. 'éhínség'. Éség lesz : most, ha igy jár az i:döü.<br />
éhlyúk éilyuk fn. 'éhes tyúk'. L. éh Sz.<br />
ehun 1. ehol.<br />
éj-és-nap éjj-és-nap fn. 'melampyrum nemorosum L.'<br />
Gyakoribb neve : nap-és-éj. L. ott.<br />
éjfél éjéi (éjéit) fn. 'mitternacht'.<br />
ej-haj éhdi isz. 'vidámságot kifejező szó'. Éhai, göndör a<br />
babám (Nd.).<br />
éjjel csak költ.-ben, 1. éjszaka.<br />
éjjeli ~ (-1) fn. 'éjjeli edény, bili, hugyozó edény'.<br />
éjjeli-dáma ~ fn. 'ipomaea violaeea 1,.'<br />
éjjel-nappal éjjel-nappal hsz. 'tag und nacht'.<br />
éj-nap éi-nap fn. Sz. E i t - -napot eggyé tettem,<br />
hogy neki ruhára valóul keres.sek (= éjjel-nappal dolgoztam).<br />
ejnye énnye, ínnyé isz. 'ei !'<br />
éjszaka éccaka (-ál, -ája) fn. 1. 'nacht'. Nagyony nyukhalatlanül<br />
lőijlölte az écca:kát. Nagy éccaka vóut : má, mire a<br />
faluba ér:tinjk (= késő éjjel), hsz. 2. 'nachts, bei nacht'. Nem -<br />
iiluttam az écca:ka ely körmöt se : (= az elmúlt éjszaka).<br />
Hat- hájjak meg ezenn az eggy éccaka az udvaro:donn. Ezer a<br />
nóirtájér ittunk eggy écrcaka. Vasárnap éccaka. Ilctjtinn<br />
éccaka. Ma éccaka. Hónnap éccaka. Sz. Jów éccakátx. nyirgodalmas<br />
jóiy éccakát kivá:nok (búcsúzás este). O'jam buta:,<br />
mint a se'téi éccaka : Ojg siket :, mint az éccaka : Ojan csúnya:,<br />
mint a se-tél éccaka : O'jg vak :, mint az éccaka : O-já fekete :,<br />
mint a se-tét éccaka: (= sötét bőrű). Éccaka vérad ne.ki<br />
(= tolvaj). Ha két- éccaka összeragadna, uszt- is végig aludna :<br />
(= jól tud aludni). Km. A nappalnak szeme van :, az éccakának<br />
mek filé (= a titkot a tyúk is kikaparja), A töl-vüinak<br />
éc-caka vérad: (= éjjel jár kereset után). Xr. Éjszaka nem<br />
szabad a tükörbe nézni, mert megsápad az ember.<br />
éjszakai éccakai mn. 'nachtlich'. Sz. Egésségekre kívánom<br />
az éccakai nyugodalmat (kora hajnali üdvözlés).<br />
éjszakálódik éccakállóudik (-ok, -öl) tn. i. 'éjszakázik,<br />
éjjelt (dologgal stb.) átvirraszt'. Be- sokai is éccakállóuttur)k<br />
eccér-másször !<br />
ejt éit (-ek, -él; éicsek, éicsél) ts. i. 'fallen lassen'. Sz.
197<br />
U d • b a éltettem oszAán a tirnyát is : hazajö.vet (= utam<br />
ba kerítettem, meglátogattam). L. bele-, el-, ki-, leejt.<br />
ejtőzik I. ehitőzik.<br />
ék ék (-et, -je) fn. 'keil'. L. vasék.<br />
eke ~ (-ét, -éje) fn. 'pflug'. Tartozékai : a. tajiga ;<br />
1. egyenesvezér (= az eketaliga egyenes rövid rúdja, mely a<br />
görbevezér segítségével jobbra-balra szabályozható) ; 2. gorbevezér(<br />
= az eketaliga rúdját szabályozó görbe vas, eságattyú) ;<br />
3. vezérszeg = láncon függő vasszeg, mely az egyenes- és<br />
görbevezért a megfelelő likon átdugva egymáshoz rögzíti) ;<br />
4. császárszeg ( = a vánkos végén levő erős szeg, mely megakadályozza,<br />
hogy a gerendely a kerékre csússzék); 4a. vánkos<br />
{ = a tengely fölött<br />
vele párhuzamosanvégignyúló<br />
párnafa,<br />
melyen a gerendely<br />
eleje nyűg- 3<br />
szik) ; b. eke ;<br />
5. patina {= erős<br />
vaskarika, — régen<br />
fagúzs —•,<br />
mely az eke gerendelyét<br />
lánc.<br />
segítségével a<br />
taliga vánkosához<br />
köti) ; 6.<br />
gorbeszeg (= az<br />
eke gerendelyén<br />
láncon függő<br />
vaskampó, mely<br />
a gerendely megfelelő<br />
likába<br />
Kkc.<br />
dugva a patingot a gerendelyhez erősíti) ; 7. csoroszja (= az<br />
ekegerendelyről függőlegesen lenyúló éles vas, mely az<br />
ekevas számára a földben függőleges irányt hasit ; az a<br />
vaspánt, mely a csoroszlyát az ekegerendelyhez köti :<br />
a csoroszjaszoritóu [a rajzon jól látható]); 8—8j, gerendn(=azeke<br />
rúdja); í). köiidök, ekefíí, v. csusztaláu (= az<br />
eke hátulján a gcrendelvtől a földig nyúló lapos vas, melyen<br />
az eke a földben csúszik); 10—11. ekeszaru (= pflugsterz) ;<br />
12. járslóiij v. fársróuj (— a gerendely végén lenyúló csavarszerkezet,<br />
mely a csúsztatóvasat (csúsztatót) hátulról a<br />
gerendelyhez erősíti); 13. kormány (= görbe vaslap az eke<br />
hátulján, mely a fölhasított földet a hátára fordítja); 14. ekevas<br />
(= alul a kormány elejére erősített éles vas, mely a földet<br />
vízszintes irányban hasítja). K. Az a papnak az eké.je, ji:jam, a
198<br />
pmpolás:, meg a prédikállás : A jis-kálisnak a penna az eké:je<br />
(= pénzkereső eszköze, kereseti forrása). V. ö. még kabola.<br />
ekeíő ekejü fn. 'az eke hátsó alkatrésze, mely a földet<br />
fölhasítja és fölfordítja'. (Némelyek csak az ekeköldököt<br />
hívják ekefőnek).<br />
ekekormány ekekörmány ín. 'görbe vaslap az eke hátulján,<br />
mely a fölhasított földet a hátára fordítja'.<br />
ekeköldök ekeköijdök fn. 'a gerendelyről a földig nyúló<br />
széles, lapos vas, melyen az eke csúszik a földben'.<br />
ekekulcs ekekóucs fn. 'csavarszorító (csavarhúzó) az eke<br />
csavaraihoz'.<br />
ékesséji ékesség in. 'dísz'. Sz. Tüszhejj ékessége (mondják<br />
gúnyosan az olyan leányra, aki szeret a kemence padkáján<br />
lebzselni).<br />
ekeszarv ekeszaru ín. 'az eke végén hátrafelé ágazó<br />
két rúd, mellyel az ekét hátulról igazgatják'.<br />
ekevas ~ fn. 'alul az ekekormány elejére erősített éles<br />
vas, mely a földet vízszintes irányban hasítja'.<br />
ekhó eklióu (-t, -ja) fn. 'gyékényből készült ernyő<br />
a szekerén'.<br />
ekhós ekhóus mn. 'gyékényfödeles, gyékényernyős".<br />
Ekhóus szekér.<br />
ekkora n., helyette : ijen nagy.<br />
eklézsia ~ (-át, -ája) fn. 'egyházközség'. Sz. Szegény<br />
az eklézsi.ja, maga harangoz a : pap (-— szegények vagyunk).<br />
eklézsia-dolua eklézsija-dínjgu fn. 'az egyházközség szániára<br />
végzett közmunka'. Eküllem a cseleidet eklézsijadóugára<br />
: Km. Aki az ekdézsija-döugám mck-szakasztya<br />
magát, annak jirygéd haraygoznak: (= a közért dolgozó<br />
ember munkáját ritkán hálálják meg).<br />
1. el ell (-et) fn. 'az / betű egyik neve'.<br />
2. el- él- igekötő 'weg, fort' (1. összetételeiben).<br />
1. él ~ (-1, -ek, -i) fn. 1. 'scharfe, schneide'. Ne- dugd<br />
a kési a föröu viz:be, mér kkveszi az é:lit. Nincs- ennek a késnek<br />
é:li. 2. 'kanté'. Bedeváklam a jeje:mel ep-penn az asztalnak<br />
az elibe. Sz. Ékbe vannak egymás:sál (= rossz viszonyban,<br />
haragban vannak). Élire rakja a pészt v. a garast (= rakásra<br />
gyűjti).<br />
2. él él (-ek, -sz) tn. i. 1. 'lében'. 2. táplálkozik, életét<br />
fentartja'. Ez a kis jám be kövér, Talám mgmlulétvid él (Nd.).<br />
Én nem- lom, mibül tudnak ezek él:ni. — ts. i. 3. 'használ,<br />
élvez'. Most a felesége éli a va:gyont. Sz. Nem- akarok én a<br />
világgál verset él:ni (= világvégezetéig élni). Oja sáppal:,<br />
mintha bü-dösjéreggel élne : (= betegesen halvány). Éli<br />
világát (= éli az életét). Vam már nékem csárdéis feleségem.<br />
Akivel é világomat élem (Nd.), Maji napig is élnek,<br />
ha meg nem höuktak (mesék befejező mondata). Km. A'r
199<br />
hogy él, ugy iléll (= a gonosz életű ember másról is rosszat<br />
tesz fel). Nr. Akinek holt hírét költik, az a néphit szerint<br />
hosszú életű lesz. L. el-, felél.<br />
elad elád ts. i. 'verkaufen'. Km. Aki el aggyá, annak<br />
óucsóu, aki veszi annag drága (= olcsó és drága viszonylagos<br />
fogalmak).<br />
eladás 1. végeladás.<br />
eladó eladón 1. mn. 'venalis, verkáuflich'. Tavaj ijenkör<br />
még eladón zabom is vóut : fn. 2. 'nagy leány, férjhez adható<br />
leány'. Hogy van ez az eladón '.'<br />
eladó-leány eladóu-jány fn. 'nagy leány, férjhez adható<br />
leány'. Mikióusnak mán etadóu-jánya van :<br />
eladósodik eladóusodik tn. adósságba veri magát, adósságba<br />
merül'.<br />
elauvalninyál elagyabugyáll ts. i. 'elver, elpáhol'.<br />
elajándékoz elajándékoz ts. i. ajándékul odaad".<br />
elajánl elajál ts i. Sz. Elajája magái (= elcsügged,<br />
odavan, kétségbe esik). AYnr szabad az embernek minderj<br />
kicsiségéé ugy elajálanj ma:gál.<br />
elakad — tn. i. 'stecken bleiben'. De a szamár elakalt<br />
a sáronn (Nd.).<br />
elakas/.t — Is. i. 'elgáncsol, lábát eléje tartva elbuktat'.<br />
elaknáz ~ ts. i. 'elzár, folyásában elakaszt'. Kiaknázzák<br />
a vi:zel.<br />
elaljasodik elajjasodik tn. i. 'elszegényedik, nyomorúságba<br />
süllyed'. A sa-nyaruság mijatl a nép' ujjasodik é~<br />
jele.<br />
eláll tn. i. I. 'félrébb, távolabbra áll'. Kiállók in:nem,<br />
mer il nagyon csorog az e:sőü. 2. 'épen marad'. Az érv ugörkám<br />
esz'tendejig is eláll: 3. 'megszűnik', Mán estére elállott<br />
a sza.va. Farkas Julcsa gyeyge szava elállott (Nd.). 4. 'elfárad,<br />
kimerül'. Pihenek mán ety kücsit, mé na-gyonn eloltottam<br />
: ,lai be é vagyok álva ! Hát eláll az ember, ha egész<br />
nap ka:száll. — ts. i. 5. 'elfoglal'. Tegyük jérébb a zsá:kol,<br />
mer el'áfja az adat. (». eltűr'. Hál el áj ja mán az ember a<br />
gu:bál. Sz. Szemem, szám elállott : ( nagyon elcsodálkoztam).<br />
elállít elállít tn. i. 'elsomfordál, eloldalog, meglóg'.<br />
Kiállítót má valahová a dolog e-.lőüll.<br />
elálmosodik ~ tn. i. álmossá lesz'.<br />
elalszik elaszik tn. i. I. 'álomba merül'. 2. 'extinguor,<br />
erlöschen'. Minygyár elaszik a lámipa. — ts. i. 3. 'átalszik,<br />
végigalszik'. Ety harmados se tudom az éccakának elalud.ni.<br />
Sz. Kialudnék egy málécipóu:jér, ha soha meg nem adnák is :<br />
( = szívesen elaludnám, álmos vagyok). Ugy elaluttam :,<br />
mint akit jitbe ütnek: ( = mély álomba merültem).<br />
elaltat eláltat ts. i. 'einschíáíern'.<br />
élamoda ~ hsz. 'amoda messze, ott távol, arra messze'.
200<br />
Meg-lát ékamoda az uk véginn egg várost. L. élélamoda,<br />
élésamoda.<br />
elunjállanodik ~<br />
(pl. egy raj méh).<br />
tn. i. 'anyaméhét, királynéját elveszti'<br />
elapad ~ tn. i. 'abnehmen, austrocknen'. Ha nr fejik<br />
meg jóul a tehenet, elapad a te:je.<br />
eláporodik ~ tn. i. 'elárad, lágyan szétfolyik'. Eláporodott<br />
a tészta.<br />
elárad elárad tn. i. 'lágyan szétfolyik'. Ha a ma lom<br />
na gyom megégeti a lisztet, akkor a tésztát akárhogy lisztezzük,<br />
nem- lehet keményre<br />
koszt.<br />
gyür:ni; ávad ék fele az ember keze :<br />
elarat ~ ts. i. 'aratással elcsigáz'. Elárultya magát.<br />
elárkol elárköl ts. i. 'árokkal elzár' (pl. utat, ösvényt).<br />
elárvabodik ~ tn. i. 'elárvul, elszegényedik'. Aki vek,<br />
mig ówcsóu vóut, az nincsen ijen elárvahodot, min : mik.<br />
K. Beg- elárvahodoll ez a lámpa ! (= csak pislákol, mert<br />
nincs benne olaj.)<br />
elárverez ~ ts. i. 'árverésen elad'.<br />
elás ~ ts. i. 'vergraben'. Asz- monygyák :, aki elássa<br />
a búzáját, nagyom megbüntetik :<br />
elátkoz ~ ts. i. 'verwünschen, verfluchten'.<br />
elázik ~ tn. i. 1. 'hosszas áztatás miatt romlásnak<br />
indul, a víz alatt használhatatlanná korhad' (kender).<br />
A kenderem elázott, A tóyba kicsirázott (Nd.). 2. 'megittasodik'.<br />
eláztat elúsztat<br />
(kendert).<br />
ts. i. 'korhasztás végett víz alá süllyeszt'<br />
elbágyad élbággyad tn. i. 'ermatten, matt werden'.<br />
elbágyaszt élbággyaszt ts. i. 'matt machcn'.<br />
elbámészkodik elbámészkodik tn. i. 'sich vcrgaffen'.<br />
elbánik ébánik tn. i. 1. 'gondot visel, eljár körüle'.I'es -<br />
-<br />
sék csak kdecsapni ezeket a malacokat, é-bánok é Déllek a vásá:rig.<br />
2. 'ellátja, elintézi a baját'. Nem- ijedek ém: meg,<br />
ébánok ém : mék keklőiitökkel is:<br />
elharkácsol ébárkácsöl tn. i. 1. 'elpiszmog, eljátszadozik,<br />
apróságokkal eltölti az időt'. Ugy ébárkácsöl itt a hász<br />
kö.vül, mint egy vén- ember: Ne- barkácsold el az i:döüt.<br />
2. 'elkószál'. Jóu- messzi ébárkácsöllatok:<br />
elbcesehedik ébecsehedik tn. i. 1. 'becsét, értékét veszti,<br />
szemétre<br />
(Ricse.)<br />
kerül (tárgy)'. 2. 'lezüllik, elaljasodik (ember)'.<br />
elberhel ébérhél ts. i. 'elszór'.<br />
közzé :<br />
Ebérhélted a : lüt a szakma<br />
elbeszél ébeszéll ts. i. 'erzahlen'.<br />
elbeszélget ébeszégel tn. i. 1. 'eltársalog eldiskurál'.<br />
Sok-kájig ébeszégettüyk az es.te. ts. i. 2. 'elmondogat, el-
201<br />
elbeszél'. Tudva ludom :, mé sokai ébeszégette nagya:pám,<br />
mije szük esztendői), vóut ak.kör.<br />
elbetcgesedik ébetegesedik tn. i. 'betegessé lesz'.<br />
elbilleg ebilleg tn. i. 'elballag'. Sz. Uszka, Dökém, Magosliget<br />
Az Istentüli ebillegett (= az Isten háta mögött, félreeső<br />
helyen van).<br />
elbír ébir ts. i. 'emelni, elvinni, elhúzni bír (terhet)'.<br />
elbitangol ébitangöl tn. i. 'elkóborol' (jószág).<br />
elhíz(za magát) n., 1. elhisz(i magát).<br />
elbódít ébóudil ts. i. 'elkábít'.<br />
elhódorog ebóudorog tn. i. 'elkóborog, elcsámborog'.<br />
elbódul ebóudull tn. i. 'elkábul'. Tökélletesenn c'bóudullok<br />
ettüll az erőijzs dohán:lull.<br />
clhogarászik {'bogarászik tn. i. 'elbíbelődik, eljátszadozik'.<br />
Nem- ügyéit oszt a púja rá:jok, hanem rbogarászott<br />
ot kőrüllőhtem.<br />
elboldogul ebóudogull tn. i. 'kisegíti magát, sikeresen elintézi<br />
dolgát'. Az wgarszántásnál ebóudogullok ém : má a két<br />
tinóu:vál. Te csak e-rity ka-szálni :, ebóudogullok ém : má<br />
magam is :<br />
clholondít ebotondit ts. i. 'félrevezet, lóvá tesz'.<br />
elbont ebont ts. i. 1. 'darabjaira, alkatrészeire bont<br />
(pl. ruhát)'. 2. 'megvet' (ágyat lefekvéskor). (Szamosszeg.)<br />
elborul éburull tn. szt. i. 'befelhősödik, felhőbe burkolózik'<br />
(az ég). Reggelibe szép-, tiszta időü vóud :, de dé:re mán<br />
éburült:<br />
elborzad ébörzad tn. i. 'elrémül'.<br />
elbosszankodik ebosszatjkodik ts. i. Sz. Az em'ber el'ugrájja,<br />
é • b o s s z a n k o g g y a magát egész : nap<br />
(= bosszankodással elgyötri).<br />
elhalászik ebotászik tn. i. 1. 'elbotorkál, eltipeg-topog'.<br />
Had- jöjjön w is, ebotászik it kör ültöt: tünk. Hogy ebotászik<br />
ez a púja egész nap a kérbe'.' 2. 'botorkálva elmegy'. Né'ha<br />
még a templomig is ebotászik : fíbotászot valamé.re.<br />
elbődül éböüdüll tn. i. 'bőg egyet, elbőgi magát'.<br />
elbúcsúzás elbúcsúzás fn. 'abschied'. Eggyik írja gyenge<br />
testem állása'. Másik írja babám élbúcsuzásál (Katonadal).<br />
elbúcsúzik ebúcsuzik tn. i. búcsút vesz'.<br />
elbúcsúztat ebúcsusztat ts. i. 'temetéskor a halott nevében<br />
a gyászolókhoz búcsút intéz'.<br />
elbujdosik ébüidosik tn. i. 'idegen, ismeretlen földre vándorol'.<br />
ellniük 1. elbúvik.<br />
elbujtat ebüitat ts. i. 'vkit elrejt'.<br />
elbúsul ébusull ts. i. Sz. Ebusujja magát (= búsulással<br />
elgyötri magát).<br />
elbúvik ébujik tn. i. elrejtőzködik'. K. Veszek én nc:ked
ojá szekeret:, hogy az övé ébüjhett mellet:te ( = eltörpül, kismiska<br />
lesz hozzá képest). Bújj' é ve:le ! (= ne dicsekedj<br />
vele, inkább bujj el szégyenedben miatta.).<br />
elbüdösít ébiielössil ts. i. büdössé tesz' (pl. kezét a petróleummal).<br />
eleompolyodik éeompojodik tn. i. 'elszontyolodik, elkomolyodik'.<br />
elcsal (CSÜl ts. i. 1. 'elcsábít vhová'. E- csalta : él, hogy<br />
mennyé vele száykázni : 2. 'ravaszsággal, hitegetéssel elkér".<br />
Hál nem- éesálla lülle oszl a kis sipot ez az akasztani<br />
valón. ?<br />
clcsámholyog éesámbojog tn. i. 'elbódorog, elcsavarog'.<br />
Xenv hagyom ill eszt a kis : jánl, mer é-esámbojog valamé.re.<br />
elcsap éesaj) ts. i. 'állásából elűz, hivatalától megfoszt*.<br />
Sz. E • c s a p j a a h a : s á l az a sog zsiros é:lél (= hasmenést<br />
okoz).<br />
elcsavar éesaoár ts. i. Sz. E-esavárla a je:jit (— elcsábította,<br />
magába bolondította).<br />
elcsavarog écsavarog tn. i. 'elkóborol, elkoszol".<br />
elcsendesedik éesendesedik tn. i. I. 'elhallgat, megszűnik<br />
lármázni". 2. 'lecsillapodik, eláll' (pl. a szél).<br />
elcsepeg écsepeg tn. i. 'cseppenkint ellöly'.<br />
elesepegtet eesepeklet ts. i. 'cseppenkint elhullat".<br />
elcsépel écsépél ts. i. 'elnyomtat, elgépel' (pl. búzát). -<br />
E-esépélletek : má ?<br />
elcseppen leseppen tn. i. I. 'csepp alakban leesik'. A'zér<br />
sír, hogy écseppent a lemta, oszt ep-pé rá' az írására. 2. 'cseppet<br />
ereszt'. Eeseppen az ö.rod.<br />
elesével écseréll ts. i. vertauschen'.<br />
eleseim ál Icsirmáll ts. i. 'elcsen'.<br />
elcsíp éesip ts. i. 1. 'egy kis részt levág, csípve leszakít".<br />
E- kén csipni et nyélvi.bül, mé nagyö hosszú : 2. 'elcsen,<br />
ellop*. Dáidd odetsöjördált, oszt a körelot écsipte. 3. 'elfog'<br />
(pl. szökevényt, tolvajt).<br />
elcsiszkorál écsiszkoráll ts. i. 'tilón nagy nehezen eltör,<br />
eldörzsöl" (keményszálú kendert).<br />
elcsodálkozik écsudálkozik tn. i. 'sich venvundern".<br />
Hogy mekjogyolt ez a : jám, még e-géssz éesudákosztam rái.ta.<br />
elesorgat éesörgat ts. i. 'elhullat, elszór'. Eesörgatta<br />
maga utánn a szál:mát.<br />
elesömörltet éesömöltei ts. i. 'elutáltat, elundorít'. Ojetnokad<br />
beszél:, hogy é-esömolteti az em.bérí.<br />
elcsúfít éesujit ts. i. 'elrútit, rúttá tesz".<br />
elcsúszik écsuszik tn. i. 'megcsúszva elesik'. K. Eesuszik<br />
az a többi : koszt (= nem túlságos rossz, megjár, tűrhető).<br />
elcsügged écsügged tn. i. 'reményét veszti'. Még nemkelt<br />
écsiiggedni g málé.tull.
203<br />
cldalol edanöl ts. i. 'elénekel (nótát)'.<br />
eldarál édaráll ts. i. 'elhadar'.<br />
Eldarádó 1. Eldorádó.<br />
éldegél éldegéli tn. i. 'csendesen él'.<br />
eldicsekszik édicsekszik tn. i. 'elhenceg'. Alán az Antal<br />
baltijának é'dicsekedet ve.le, hogy mii hozót neki a keresztapja.<br />
eldolgoz édóugoz ts. i. Sz. hdóugozza magát (— munkával<br />
elgyötri magát).<br />
Eldorádó Eldarádóu tn. 'mesebeli ország, hol minden<br />
jóhoz könnven jut az ember'.<br />
eldől l. eldűl.<br />
eldönget édönget ts. i. 'elver',<br />
eldönt 1. eldűjt.<br />
eldörzsöl Morzsol ts. i. 1. végig törül' (tintás írást). 2.<br />
'dörzsöléssel elmérgesít' (pattanást),<br />
eldug edug ts. i. elrejt'.<br />
cldiiggat cduggat ts. i. 'földbe dugva elültetget' (plántákat).<br />
eldűjt ediit Is. i. 1. ledönt, fekvő helyzetbe taszít'. Ojö<br />
szél vóut, hogy a tornyot is edütótle vóun: 2. 'elvégez, elhatároz'.<br />
Még nem' dülötlem él, hogy mi le:szek.<br />
eldűl édül tn. i. 'uinlallcn'. Aszk üzente Anti bá:csi, hoty<br />
les'senek mektámasztani a kaz.lal, mer el' akar dűlni.<br />
elébb ~ hsz. 1. 'előbb, eher, früher". Früstököjinjk e.lébb,<br />
oszt az'iitám mennyijijg dóu-giujkra fele: 2. 'imént, csak nem<br />
rég'. Épp- az eléb beszélte vél.Ie. Mijén dóugol lelt az elébb<br />
ez az asszony az apóussára !<br />
elébb-utóbb elébb-ulóubb hsz. nemsokára', 'ha nem előbb,<br />
később', vagy előbb, vagy később'. Úgyis eromlot vóun: az<br />
clébb-utinibb:<br />
elébbvaló elébvalóu mn.. 'fontosabb, sürgősebb'. Megmgntam,<br />
hogy a gyermek mindennél elébvahiu.<br />
elébe elibe (elibém, -ed, -e; -ünk, -elek, -ek ; elibém: Atya),<br />
nu. I. 'vor'. Aj'jatok sör'ba ide e'libem. Ne' öncsélek a vizel<br />
a ház elvbe. Te'gycl a lú elibe egy villa szé:nál. 2. 'útjába'.<br />
Ájj' elibe az ökor.nek, hogy be- ne mennyen a kér.be. '.\. 'elülső<br />
részére'. KÖSS' elibed ety szennyes kö.löül. \. 'keze, gondviselése,<br />
nevelése alá'. Énv még az ö'reg tanétóu elibe jártam: Sz.<br />
Nincs elibe (= nincs különb nála). Ng', ennek a kaszának<br />
nincs' el i:b e. A jánvbull o'jan kiráiné let:, hogy Magyarországon<br />
nr vóut e l i:b e.<br />
éled éled (-ek, -él) tn. i. 'elevenedik, ébred'. É'legy: má,<br />
mé le'önlelek ety pohár viz:zél. L. feléled.<br />
éledezik éledezik (-ek, -el) tn. i. lassan megelevenedik,<br />
életre kél'.<br />
elefánt ~ (-ot, -nytya) fn. elefánt'.
204<br />
1. elég elég (eleget, elegenn) mn. 1. 'satis, genug'. Van-e<br />
mán elék tojás:sa ? Rak játok a tüz.re e-leget: — hsz. 2. 'eléggé'.<br />
Biz- ez elék kicsi: Elég rosszá tettel, hogy attá ne.ki. Sz. Ngnekem<br />
e-legé vóud belői)lle:tek (= beteltem veletek, meguntalak<br />
benneteket). Elég a hoz:zá (az elbeszélést a rendes mederbe<br />
terelő kifejezés = egy szó, mint száz). Ént' má meg- nem<br />
mondom, hoty hánya váu.dak, csak elég a h o z:z á, hogy<br />
é-kesztek azok jön:ni szembe fele vékdiiyk. Ki- győüzne annyifelé<br />
eleget tenni? (= megfelelni). Km. Elég ely sütedbiill<br />
egy le:pény (= helyesebb többet megpróbálni, mint egyhez<br />
ragaszkodni). Mindem megáll az elé:gcnn ( = mindennek van<br />
határa). L. eleget, eléggé.<br />
2. elég elég tn. i. verbrennen'.<br />
elegánesos ~ mn. 'elegáns'.<br />
elégedetlen elégedetlen mn. 'unzufrieden, missvergnügt'.<br />
elégel 1. megelégel.<br />
eleget ~ hsz. 'elég sokszor'. Eleget hajjá ii aszt énlüklem.<br />
eléget eléget ts. i. 'verbrennen'.<br />
eléggé eléggé hsz. 'elég nagy mértékben'. Eléggé bánom<br />
én: aszt.<br />
elégít elégít (-ek, -él) 1. kielégít,<br />
elégszik 1. megelégszik,<br />
elegyedik I. egyveledik.<br />
elegyeledik I. elegyveledik.<br />
elegyenget elegyenget ts. i. 'egyenlővé, simává tesz' (pl.<br />
földet).*'<br />
elegyít 1. egyvelít.<br />
elegyveledik elegyeledik, előiigyeledik tn. i. 'elvegyül,<br />
elkeveredik'. E né- valami széb:, de ekegyeledik a többi: koszt.<br />
eléhez ~ ts. i. Sz. Ekéhezi ma:gát, oz be-leg lessz: (= éhezéssel<br />
elgyötri magát).<br />
eleinte elejinte hsz. 'kezdetben, az első időkben'.<br />
eleje 1. elő.<br />
elejt elejt ts. i. 'fallen lassen'. E- ne éjcsétek a gyermeket.<br />
Klek ~ (-et) férfi szn. Nr. Elek, Ed meg, amit lelek<br />
(tréfás mondóka).<br />
élek-halok élek-halok (-ot) fn. 'capsella pastoris L.'<br />
élck-halok fa élek-halok fa fn. 'rhus eoriaria'. Nr. Ennek<br />
szárnyalt levelein találgatják a gyermekek a köv. mondókát :<br />
„Élek-halok, ha mek-halok, —• vizbe-halok".<br />
elél elél tn. i. 1. 'fortleben'. Elél a még vaty husz esztendeiig.<br />
— ts. i. 2. 'átél, leél'. Elélte az életnek töb ré:szil.<br />
ti. 'felemészt, elfogyaszt, élelemre elkölt'. Ekéltiiyk hétszász<br />
forindod, de hoty hova, én nem- tudom, ho:va.<br />
élélamoda ~ hsz. 'amott nagyon messze'.<br />
élelem élelem (-élmel, -elme) fn. 'táplálék, eledel'.
205-<br />
élelmes élelmes mn. "jég hátán is megélő, szemes, mindenből<br />
hasznot húzó'.<br />
élemedett elemedéit mn. 'koros, idős'.<br />
elemi iskola ellemi iskola fn. 'elementarschule'.<br />
elemleget ~ ts. i. 'fort erwahnen'.<br />
elemózsia élöijmöuzsija (-át, -ája) fn. 'élelmiszer'.<br />
elénekel elénekel ts. i. 'absingen, hersingen' (egyházi<br />
éneket).<br />
elenged elenged Is. i. I.'kezéből elereszt, elbocsát'. E- ne<br />
engedd a kőtél vé:git ! 2. 'elmenni hagy' (pl. bálba).<br />
élénk Ilink mn. fürge, mozgékony, eleven'. Ha a felesége<br />
élénk, az ura se ojg lázár: tán ?<br />
elenyészlik elengészlik tn. i. 'szétfoszlik, elmúlik, eltűnik,<br />
semmivé lesz'.<br />
elér elér tn. i. 1. 'nyúlik, terjed'. Nem' ér el a lánc a<br />
lőüxsig. — Is. i. 2. 'errcichen, erlangcn'. 3. 'beér, utolér'.<br />
Déi fele eléri a pap Já.nost. 4. 'erieben (eine zeit)'. Mához<br />
eggg esztendőijre mán az üy házba lakunk;, ha elér:jiik. 5. 'elővesz,<br />
elfog, utolér'. Mán a kérlik se tudott éful:ni, ugy elérte<br />
a fo:sás.<br />
eleres/.l — ts. i. 1. 'kezéből elbocsát, elenged' (pl. kötelet).<br />
2. 'elmenni enged'(pl. bálba). Sz. Elereszti filét-fárkát (1. beteg<br />
állatról, 2. emberről: 'elcsügged, kétségbeesik, réméinél<br />
veszti'). Elereszti, mini az Is'ten a le:gyet (= szabadjára<br />
ereszti, felügyelet nélkül hagyja, pl. gyereket, jószágot).<br />
Elereszti a filc mellett (=-- hallatlanná teszi, ügybe se veszi pl.<br />
a beszédet, figyelmeztetést). Elereszti magát (= elfingja magát.<br />
elérik elérik tn. i. 'túlságosan megérik, túlérik (gyümölcs)'.<br />
elérkezik elérkezik tn. i. 1. el tud jutni, ráér eljutni'.<br />
Az a vén' asszony is mindé'fele elérkezik: 2. 'ráér, várhat, nem<br />
sürgős'. Nem' kell asz lüzö-vize le fele vág:ni, elérkezik: az<br />
ety hét: múlva is :<br />
elért ~ ts. i. kitalál, kiérez, kihámoz (rejtett célzást)'.<br />
Pisla minygyán elértette, hoty kire szöuli a nóij.ta. Sz. Elérti<br />
a tréfál (= eltűri, nem neheztel érte).<br />
elérzékenyedik elérzékenyedik In. i. 'könnyekig megindul'.<br />
éles ~ (-enn) mn. 1. 'scharf'. 2. 'érdes, kérges, surlós<br />
felületű'. Fái', ha avval az éles kézivé suruj.ja.<br />
élésanioda ~ hsz. 'amoda igen messze' (Szárazberek). Yö.<br />
élélamoda.<br />
eleseit ~~ mn. 'földhöz ragadt, Ínséges'. Ha valami elesel<br />
szegé vóun, nem' csudálkoznék rai:la.<br />
elesik ~~ tn. i. 1. 'cado, fallen'. 2. 'csatában elesik, hősi<br />
halált hal'. Mind' a kél fijád bekivánták:, osz mind' a kettőn<br />
elesett: 3. 'nem éri el, nem jut hozzá'. Altul mán elestünk:,<br />
hogy az idénn a házal izs befeg.gyük. így oszt a tanitáu elesett<br />
a vagyon :tull.
206<br />
élésláda élésláda fn. 'kenyeres láda' (Mezőgecse).<br />
élesmosó élesmosói} fn. 'érdes, surlós mosogatórongy'.<br />
L. lágymosó.<br />
elesteledik ~ tn. i. 'vhol estét ér'. Pedeske alat mán<br />
egésszenn elesteleltüyk:<br />
elé-s-továbl) ~ hsz. 'idébb-odább, előre-hátra'. Nem'<br />
csinál: a sermmics, csak ot lé'zeyg elésto:i>ább.<br />
élestöltés élestöütés fn. 'golyós töltény* (kat.).<br />
éleszt Heszt (-ek, -él; -iink, -etek) 1. feléleszt.<br />
élesztget élezgel (-ek, -él) ts. i. 'szítogat, gerjesztget<br />
(tüzet)'.<br />
élesztő élesztői) (-1, -je) fn. 'hefe'.<br />
élet élet (-cl, -e 'sein lében' és -Ige 'sein lebensmittel')<br />
fn. 1. 'lében'. Ugy-i fektéd aszt a ronygyos életedet ? a) 'elevenség'.<br />
Nincs ebbe mán é:let. b) 'állapot, életsors'. Megunta<br />
a katona fi életet. Ha te tudnád az ém bus ételemet, Éjjél-nappál<br />
siradgulnál éygemet (Nd.). e) 'életidő'. Ijct ncnv láttam: sodia<br />
é létembe: 2. 'kenyérnek való, élelem' (búza, rozs, kukorica).<br />
Mértem ne:ki egy vé'ka életet: JŐ'üák minygyá:, csak eléb<br />
le-járatom eszi a kis éle:tet (a malomban). 3. 'búzavetés, búzatermés'.<br />
Kaszált: az elegei: abb' a dült éled.be. Sz. Ű- is jóuvál<br />
kötötte be az éle:tit (= jóféléhez ment férjhez).<br />
Uram, uram, mek tuc verni, Ety keszkenőül nem tuc venni ;<br />
Eszt az eggyel azér vetted, Életem ed bekötötted. (Nd).<br />
Hozzám ne nyüi, ha kedves az é l e : t e d ! (= ha életben<br />
akarsz maradni). Km. Pjen az é:let; eygyiknek meny ország,<br />
má'siknak i-téllet (= egyik emberé boldog, a másiké szerencsétlen).<br />
élet-esszeneia élet-esencija fn. 'valami patikában kapható<br />
ital, melytől az életerő visszatér, életelixir'.<br />
1. életlen életlen 1. mn. 'a tojásból még ki nem kelt'.<br />
Életlen csirke, ruca. 2. hsz. 'tojásból ki nem kelve, tojásában*.<br />
Megdöglik az a kis csir:ke még életlen :<br />
2. életlen ~ mn. 'tompaélű, rosszul vágó'. Sz. Ojan<br />
életlen ez a : kés, mint a bok (= igen életlen).<br />
életrevaló életrevalói} mn. 'élelmes, ügyes, élnivaló'. L.<br />
élnivaló, világravaló.<br />
eleven ~ (-§nn) mn. 1. 'élő, életben levő'. Mire ki-szettem<br />
a kotlóu alóul, mán miig vóut kosztok ele.-ven (csirke).<br />
2. 'mozgékony, fürge, élénk'. Micsoda kis elevem portéka<br />
vaty te ! (gyermekről). 3. 'egészséges színű, élénkszínü'.<br />
Mijem eleve fürtyei van ! \. 'eleven hús, élő testnek<br />
a bőr alatt vagy a köröm alatt levő érzékeny része'. Elevembe<br />
hasatl a körmöm. Vigyáz:, mer ot- már e-levent ér a: tü.<br />
Beszúrtam a: tüt elevenig: Sz. Ojan elevem, mint a tüz- v.<br />
mint a esik- (= fürge, mozgékony). Ugy meg vói}t az ijed:ve,<br />
hoty se- hóul, se- eleven né vóut: (= szinte eszméletlen volt).
207<br />
eleven kerítés elévet] kerítés fn. 'élösövény'.<br />
eleven seb elévé seb fn. nyílt seb'. Csupa eggy e'levé seb'<br />
a há:ta.<br />
eleven-szén elevé-szén fn. 'tüzes szén, parázs'. L. holt-szén.<br />
elevenség elevéség (-et, -e) fn. 'élénkség, fürgeség'.<br />
ell'aj/.ik efítizik tn. i. 'eredeti fajától elüt (növény)'.<br />
Sárgadinnyéhez iw ültess ugör:kát, mer efáizik a din:nye.<br />
elfárad efárad tn. i. 'fáradta lesz, kimerül'.<br />
clfarag efarag ts. i. 'igen vékonyra farag'.<br />
elfáraszt éfáraszl Is. i. 'fáradttá tesz, kimerít'.<br />
elíáz- efáz- ts. i. Sz. Ejázza magát ( = sokat l'ázlódik,<br />
beteggé fázik).<br />
elfecseg efeeseg ts. i. 'kibeszél, elárul (pl. titkot)'.<br />
elfeled n., 1. elfelejt.<br />
elfelejt éjeiéit ts. i. 'vergessen'.<br />
elfelejtkezik éfeléikezik tn. i. 'vergessen'. Sz. Éfeléikezik<br />
magánul (= illetlenséget, neveiétlenséget követ el).<br />
elfelejtő éfeléiliiü fn. Sz. Tes-sék nwkseggiteni a bajomba,<br />
nem' leszek if e I e i I ö ij . / e (= nem leszek érte háládatlan).<br />
elfér n., I. eltér.<br />
elfimj- éjing- ts. i. Sz. Efingja magái (= egyet fingik).<br />
elfilul éjitull tn. i. 'elferdül, féloldalra hajlik'. Ne rakjátok<br />
ojg hegyesre a lete:jit, mer é'fitull:<br />
elfog éfog ts. i. 1. 'elvesz'. Ez az eperfa é'fogja az ablaklull<br />
a világossá:got. 2. 'magához kerít, elsikkaszt (levelet)'. Aszl<br />
üzente a fiju:nak, hogy ne' írjon neki löb:bet, mer é'fogják a<br />
levedel. 3. 'hatalmába kerít, elnyom'. E'fogotl az álom bennüi]:köt.<br />
\. 'visszatart'. A pírját nenr kell az oskoládul efog:ni.<br />
elfogad ejogad ts. i. 1. 'elvesz, átvesz'. Kinátam neki<br />
husz' peyjgőijd, de nr fogatta: él. ('zeniem a suster:nek, hogy<br />
né' fogadom el a esizs:mát. 2. 'magához vesz, befogad". Leszek<br />
én a magok já:nyok, ha efogad:nak.<br />
"elfoglal éjoglal Is. i. 1. 'elvesz, betölt (helyet)'. 2. 'hatalmába<br />
kerít, bevesz (országot, várat)'.<br />
elfogy éfogy tn. i. 'elhasználódik, elfogyaszlódik". Efogyott<br />
a lisztem.<br />
elfogyaszt éfogyaszt ts. i. 'elkölt (ételneműt)'. A kolbászt<br />
fóuézüenn i'fogyasztottuk.<br />
elfogyasztás éfogyasztás fn. 'elköltés, elhasználás'. Egésséget<br />
kívánok az ifogyasztása:hoz (disznótorban a pohár elköszönése).<br />
elíoly eföi tn. i. 'abfliessen'.<br />
elfonnyad efonnyad tn. i. venvelken'.<br />
elfonnyaszt efonnyaszt ts. i. 'welk machen'.<br />
elfordít efördil ts. i. 1. 'másfelé irányít'. 2. más lapra<br />
fordít' (könyvel).
208<br />
elfordul éfördull tn.i. 1. sich abwenden'.2. 'sich verdrehen'.<br />
elíorgás éförgás in. 'elfolyás, elmúlás' (időé),<br />
elforgat éförgat ts. i. 'tova lapoz' (könyvet),<br />
elfő éjéül tn. i. 'túlságosan megfő, szétfő'. Eföijtt a<br />
pa:szüi.<br />
elfőz éfőüz ts. i. 'túlságosan megfőz, szétfőz' (pl. paszulyt).<br />
elíú ifüí ts. i. I. 'fúvással elhajt, fúvás közben magával<br />
sodor' (pl. port, pihét a szél). 2. 'fúvással elolt' (pl. lámpát).<br />
3. 'eldalol, elfütyöl'. Fűid- é nékem aszl a nuu.dál, hogy ,Ez-<br />
209<br />
clgyengit Bgyengit ts. i. 'schwáchen, entkráften'.<br />
elgyengül igyengüü tn. i. 'scwach werden'.<br />
elhaliar éhabár ts. i. 'elhadar, eldarál' (pl. imát, verset).<br />
elhaeapaeáréz éhacapacáréz ts. i. 'eljátszik, elmulat, haszontalansággal<br />
eltölt'. Ehacapacárézzák az időül.<br />
elliajjy élu'tgy Is. i. 1. 'verlassen'. Mire Berkei éhattuk a<br />
húiid' is fejőit: 2. 'magára hagy, nem segíti'. Én- Istenem, ne<br />
haggy ét ! 'hűtlen lesz hozzá, megcsal'. Hát' maga mid' busiill'.'<br />
Tán éhatta: a babája:? 4. 'szárnyára bocsát, szabadjára<br />
ereszt'. Ez a kotlán nagyő hamar éhatta a esirkéje:it. 5. 'abbanhagy'.<br />
Ep'pem mos- halták el a harai}:got (harangozást).<br />
(». nyugton hagy, nem gyötör*. Eggy állón esztendejik csag<br />
börk ittam, oszt altit hagyott el ahi:deg. Hadd' é, ne' csonkold:<br />
7. 'megelőz, túlszárnyal. Ez a virkora malac még éhaggya<br />
a tőb.bil (növésben, fejlődésben). Sz. Mi' dolog a, le<br />
rekesz, hogy igy mekháilotlál ? — Öy, hadd' él! Vóut' ety<br />
kis lyuk', bá'nallyába a rekesz alá kel tőül lóit stb. (Panaszkodó<br />
válaszok rendes bevezető formája = ne említsd, ne kérdezd.)<br />
Ehaggyamagái (= 1.'elcsügged'. 2. 'külsejével nem törődik').<br />
Te csak hadd- é ma:gad ! (= jobb lesz, ha hallgatsz, mert te<br />
sem vagy különb).<br />
elhagyogat {hagyogat ts. i. itt is, ott is elhagy'. Xagyonn<br />
(hagyogattyátok a buzajü:köt.<br />
elhajigál éhajigédl ts. i. 'eldobál'. K. Csak ha jigájjátok é<br />
fele, ami kicsid gyütöt:tem (= költsétek, fecséreljétek).<br />
elhajít
210<br />
elhány éhány ts. i. 1. 'félre dobál, félre szór'. Hánd- el az<br />
udbull aszt a néha rent szé:nát. 2. 'elhagy, elveszít ; elveszni<br />
hagy'. E-hanták a kőtőiijékel valalw:vá. Né- veszek én neket:<br />
kést, mer é-hányod: Eszt a kis rcszelőüt é -<br />
ne hánnyátok:<br />
3. ''dvet, elvetél'. A koca mind- éhánta a malaccal. \. 'elver,<br />
elpáhol'. Jóuk éhánta a papot izs:, de az as-szont is: 5. 'elfecsérel,<br />
elpazarol'. Ami kis pé-ze vóut, éhánta ére-á.ra.<br />
elhanyatlik éhanyallik tn. i. 'féloldalra dűl, elferdül'.<br />
E-hanyatlott a bog:ja.<br />
elliányódjk éhémyóudik tn. i. 'hányás-vetés közben elvész,<br />
elkallódik'. E-hányóiidot valamé:re e koszt a sok lom: köszl.<br />
elharangoz éharaygoz ts. i. 'végigharangoz, harangozását<br />
elvégzi'. Mán g másodikat is éharaygoszták:<br />
elharap éhurap Is. i. 'abbeissen'. Sz. E-harapja a: szóul<br />
( = csak félig mondja ki a szavakat).<br />
elhasad Inasad tn. i. 'sich spalten'.<br />
clhasoal éhazsgal ts. i. 'zerspalten'.<br />
elhasít ehasit ts. i. 'spalten'. Hát nyír éhasilotla az úi<br />
lekenő iimet ?<br />
elházasít, éházasit ts. i. K. Még é-házasitlyák Iül:lem eszi<br />
az egy rósz tűt is: (= elcsen, ellop tr.).<br />
elhegedül éhegedi'itl ts. i. 'hegedűn eljátszik (nótát)'.<br />
Sz. Asz- mán é-hegediiltc Szen Dá:vid (= annak már vége,<br />
abból már semmi sem lesz).<br />
elherdá íchrrdáll ts. i. 'elpazarol, könnyelműen elfecsérel<br />
(vagyont)'.<br />
elhervad éhérvad, éhlrvad (Mezőgecse) tn. i. 'verwelken'.<br />
elhervaszt éhérvaszt ts. i 'welk machen'. A ráiizsámnak<br />
piross az orcája, Ehérvasztorn én asz nemsokkára. (Nd.)<br />
élhetetlen élhetetlen mn. 'gyámoltalan, ügyet len, erélytelen'.<br />
élbetetlenkedik élhetetleykedik (-ek, -él) tn. i. 'gyámoltalankodik,<br />
ügyetlenkedik',<br />
elhí éhlj ts. i. 'elszólít'.<br />
elhibáz éhibáz ts. i. 'hibásan intéz, tesz, szól stb'. A ko-ma<br />
ak-kó hibászta el a dőitgot, mikor a fi'ját ta-nittatni vitte:<br />
elhint ehint ts. i. 'elszór',<br />
elhirel éhirél ts. i. 'elhíresztel',<br />
elhirvad 1. elhervad.<br />
elhiszen éhiszen ts. i. 'glauben'. Sz. Ehiszem (= azt<br />
hiszem, bizonyára, valószínűleg). Ugy-i, le jiju, ne vóutál a<br />
kovácsnál ? — Nem-, e h i:s z e m (feleli rá helyette a nagyapja).<br />
Ehiszi magát (= elbizakodik). Km. Hidd- é magát, na<br />
szégyent akarsz valiami (= ne bizakodj el, ha nem akarsz<br />
szégyent vallani).<br />
elhitet éhitel ts. i. 'glauben machen".<br />
elhivat éhivat ts. i. 'kommen lassen'.
211<br />
elhízik éhizik tn. i. túlságosan meghízik, megkövéredik'.<br />
elhomályosodik éhomájosodik tn. i. 'fényét veszti, halványodik',<br />
llomájosodik l' fele a lám.pa.<br />
elhomlul éhomlull tn. i. 'elferdül' (pl. boglya).<br />
elhord éhörd ts. i. 'darabonkint, részletekben elvisz'. Ez<br />
az is-tenlelé héj-fa mind- éhörgya a csirké:met.<br />
elhoz éhoz ts. i. 'abholen'.<br />
elhozat éhozat ts. i. 'abholen lassen'.<br />
elhömhörödik ehömbörödik tn. i. 'elgurul'.<br />
elhull (hull tn. i. 1. 'abfallen, wegfallen'. 2. 'eldöglik'.<br />
Mind éhulloll a disz.nóu.<br />
elhullat (hullat ts. i. 1. 'egyenkint leejt'. 2. 'észrevétlenül<br />
elejt, elveszít'. Va-lahun e-hullattam a koromat (pénzdarabot).<br />
elhúz ehuz ts. i. 1. húzással eltávolít'. Húzd.- el a börnyut<br />
az annya adóull. 2. 'félrevon'. Hogy éhuszta a kisz száját!<br />
3. 'elvon, megvon'. E-huzza tülle az é:t(lt 4. 'elhegedül, hegedűn<br />
eljátszik'. Huzd e csak aszt a keservest (t.i. nótát). 5. 'elharangoz.<br />
Ehuszták az esőii harank:szóut. 6. 'életét tovább<br />
viszi, tovább húzza'. Asz- monygya az örvas, hogy még<br />
é-huszhattya vaty két hóna:pig. Sz. Ehuzom a nóutá:dat ! { — ellátom<br />
a bajodat, megverlek).<br />
elhúzat ehuzal ts. i. 1. 'elvontat (terhet)'. 2. 'elhegedűltet,<br />
hegedűn eljátszat (nótát)'.<br />
elhúzódik éhuzóudik tn. i. 'elvonul ; félrébb vonul'.<br />
E-huzóudott a felleg á-ra a he-gyek közzé: E-huzóultam mellöülle,<br />
mé na-gyom büdös vóut:<br />
elhúz-von ehuz-von ts. i. 'elfáraszt, kimerít'. Az em-ber<br />
e-gész hétenn é-huzzavonnyg ma:gát.<br />
elhülemedik éhülemedik tn. i. 'elidegenedik, elkedvetlenedik'.<br />
Naggonn é vóulam a malactúl hülemed:ve, mikö láttam,<br />
hogy nem e:szik.<br />
elibe 1. elébe.<br />
élig 1. alig.<br />
eligazgat
212<br />
Hindit elindít ts. i. 'indulásra bír (pl. lovat, embert)'.<br />
K. El indítanak valami hazukságot, osz más-nap az e-gész falu<br />
beszélli: (= szárnyára bocsátanak, terjeszteni kezdenek).<br />
elindul elindult tn. i. 1. 'menésnek ered, útnak ered'.<br />
Nenr indullok él vélle eggy u.donn. 2. 'folyni kezd'. Örgszájánn<br />
elindult a: vér. Sz. Nem- lehet elindulni a sza:vánn<br />
(= nem lehet építeni a szavára, megbízni benne).<br />
elirlózik elírtóuzik ts. i. 'elborzad, eliszonyodik'. Becsúnya<br />
féreg vagy ! Még az ember elírtóuzik iiikded.<br />
eliszik ~ ts. i. 1. 'elnyel, magába szív'. Eszt a kis snhogóu<br />
esőiit hu mar elissza a: fóud. 2. 'eldorbézol, ivásra elkölt'.<br />
Elitta, ami kis hummija: vóut.<br />
eliszkol eliszkol tn. i. 'elszalad, kereket old'.<br />
eljzél elizéll ts. i. 'a cselekvést határozatlanul megjelölő<br />
szó'. E' ne izéld a ru:hád avval a mestérség.gél (ez esetben : el<br />
ne kend, el ne piszkold).<br />
eljár éjéir tn. i. 1. 'gyakran elmegy'. Ok jársz: l mindennap:,<br />
oszt azér nem- kiváz benézni hoz:zá. 2. 'eltelik, elmúlik".<br />
Hát e-jár az iidőii az embér.liill. ts. i. 3. "végigjár". _En is<br />
éjártam a járóu:mot (= a járnivalóinat). \. 'eltáncol'. E'járug<br />
g még a szárkatán.cot.<br />
eljátszik éjáccik tn. i. 1. 'sokáig játszik". Hogy éjáccik<br />
egymással ez a kél púja ! — ts. i. 2. 'végig játszik'. Még- eszt<br />
éjáccom:, osz meny-gyek ha-za.<br />
eljegyez éjegyez ts. i. 1. jeggyel, felírással ellát". A csöijsza<br />
lekszeb dinnyét jegyeszle é magárnak. 2. verloben".<br />
eljegyzés éjedzés fn. 'verlobung'. L. még jegyváltás.<br />
eljön éjön tn. i. 'hinzukommen'.<br />
eljövetel éjövetél fn. 'ankunft'.<br />
eljut (jut tn. i. 'elérkezik'.<br />
elkacag ékacag ts. i. 'kacagással elrontja a hatását' (pl. az<br />
előadó a saját elbeszélésének). E'kacagja a jo:vát a beszéd.nek.<br />
Sz. Ekacagja magát ( = kacag egyet). Kacagd el a kisujjo:mal<br />
(mondják a könnyen nevető gyermeknek a kisujjat föltartva).<br />
elkajszul ékájszull tn. i. 'elgörbül' (pl. nyél v. rúd).<br />
el Kai i n g\ ál 1. elkólindál.<br />
elkámpicsorodik ékámpicsorodik tn. i. 'sirva fakad, siróra<br />
görbíti a száját'.<br />
elkanyarodik ékanyarodik tn. i. 'egyenes irányból<br />
félre tér'.<br />
elkap ékap ts. i. 1. 'elránt, hirtelen elhúz'. Ne' kabd el a<br />
fejed. A kezemre feccsent vóu, ha hirtelen é nem ka:pom.<br />
2. 'elnyer, megkap'. — tn. i. 3. 'rossz szokásokat vesz föl,<br />
elvadul, hamis lesz (kül. állat)'. Ha valami vihonc kocsissá<br />
vaun, ez a eskkóu ugy ékapna:, hogy nem' lehetne háj tani:<br />
Ne' jáccalok a tinóu:vál, mer é'kap: A púja mindég elleykedet<br />
ve.de, oszt é'kapott ez a nyavajás ku:tya. \. 'elszokik,
213<br />
másfelé szokik' (pl. szomszédba, idegen udvarra). Rosz' vóut<br />
a rekesz, oszt a matae e-kapott a szonrszédha. — Sz. Ekapod,<br />
amitüli a kutya vi:sit (= verést kapsz). E var) kapva (— el<br />
van kényesedve).<br />
elkapál ékapáll<br />
elcsigázta).<br />
ts. i. Sz. Ekapáta magát (= kapálással<br />
elkaparint (kaparint ts. i. 'magához ragad'.<br />
elkapat (kapat ts. i. 1. 'rosszul szoktat, elvadít' (állatot).<br />
E kapatták a ku.tyát ezek a koi:kök. 2. 'elkényeztet'. Szép'<br />
kis fán:, csak nagyonn é van kap.va; az an:nya ('kapatta :<br />
Nem- kell a púját ékapalmi.<br />
elkapdos ekabdos ts. i. 'elkapkod'. A'zé sir:, mer a<br />
löb'bi púja ('kabdosta tülle a di.jóut.<br />
elkárhozik ekárhozik tn. i. 'verdammt werden'. Km.<br />
Akinek Krisztus a barátlya, nem' kárhozik az: el (= akinek<br />
jó pártfogói vannak érdem nélkül is boldogul).<br />
elkártyáz<br />
pénzt).<br />
ekártyáz ts. i. 'kártyajátékon elveszít' (pl.<br />
elkastol (kastöl ts. i. 'csatakossá tesz, sárral fölver'<br />
(pl. szoknyát, köpenyeget).<br />
elkályapotyál<br />
elpletykál'.<br />
ekátyapolyáll ts. i. 'elfecseg, kibeszél,<br />
elkedvetlenedik ~tn.i. 'kedvét veszti, kedvetlenné, lesz'.<br />
elkel (kti tn. i. 1. 'verkauft werden'. K'lég jóul ékőüll<br />
a Szűcs tinói}:ja. Nem- kőütt el a ko:ca a terebesi vásá:ronn.<br />
2. 'túlságosan megkel, megsavanyodik (tészta)'. Mennyem:<br />
má ha'za jele :, mer é'kél a tésztá:ja.<br />
elken ékén ts. i. 1. 'eldörzsöl'. Jóul' é ké ráila kenni a :<br />
zsírt (daganaton). 2. 'elpiszkít' (folyékony anyaggal). Vigyázz',<br />
(' ne kend a ruhádat sár:ral. K. Ok hun, twdom, jóul (keni<br />
az ap:ja (= elveri, elpáholja). E'kente isteneseim :<br />
elkényesedik ékényesedik tn. i. 'verweichlicht werden'.<br />
elkényeztet ekényesztet ts. i. 'verhatscheln'.<br />
elkényszeredik ékészeredik tn. i. 'elalél, kimerül'. Az<br />
é'séktül meg a hi'dektül turgyonn é vóut a kis fattyú készered:ve.<br />
Termet ráita ety-két é'készeredet, so'ván kizs ba:rack (= nyomorult,<br />
hitvány).<br />
elkér (kér ts. i. 'bitten, verlangen, abfordern'.<br />
elkéredzik ékéröüdzik tn. i. 'engedélyt kér, hogy elmenjen'.<br />
elkeresztel ékeresztél ts. i. 'elnevez, vmi névvel ellát'.<br />
elkerget ekérgel ts. i. 'elűz'.<br />
elkerít (kerit ts. i. 'kerítéssel elzár v. elválaszt'.<br />
elkerül ekerül ts. i. 1. 'ausweichen'. Ha' á'ra fele jár,<br />
ne -<br />
kerüjje el a házur):kat. — tn. i. 2. 'elszármazik'. E'kerültek<br />
azok in:né Szak'mára :<br />
elkésér 1. elkísér.<br />
elkeseredik ekeseredik tn. i. 'betrübt werden'.
21-1<br />
elkésik lekésik ,tn. i. 'sich verspáten'.<br />
elkészít ékészit ts. i. 'zurüsten' (pl. vkil útra).<br />
elkészül ékészüll tn. i. 'indulásra kész állapotba kerül'.<br />
Az Is-teny gyöüzi várni, mik te éké:s:üsz.<br />
elkever ékevér ts. i. 'elpiszkol, beszennyez'. Ne' járj<br />
a kut kö:rül, mer é'kevered a ruhá:dat.<br />
elkezd ékezd ts. i. 1. 'anfangen, beginnen'. 2. 'mondani<br />
kezd'. Mon'dom ne:ki, hogy mij'jér veszekedik mindég az urá:val.<br />
A' meg é kezdi: „Hát mi' közöl hozzá? stb."<br />
elkezdve ékezdve nu. 'fogva'. Pocsékká vérté a jég az<br />
Égérhátlull ékezdwe az egész határt. A to'páijkájéilull ékezdve<br />
min.dent levetett a magá:rulL<br />
elkiált ékiját ts. i. Sz. Ekijátlyu magéit (= kiált egyet).<br />
elkísér ékésér ts. i. 'begleiten'. E'késérlek a lemplo.mig.<br />
elkíván ékiván ts. i. 'elvenni óhajt'. Eszt a ki'csil is ekivánná<br />
liildem.<br />
elkoldusodik ékóudusodik tn. i. 'elnyomorodik, nyomorékká<br />
lesz'.<br />
elkólindál ekóurinygyáll, (kalinygyáll (Mezőgecse) tn. i.<br />
'elkóborol, elkószál, elcsavarog'.<br />
elkomolyodik ekomojodik tn. i. komollyá lesz".<br />
elkopik ékopik tn. i. 1. 'sich abwetzen, sich absehaben'.<br />
2. 'lassanként elmúlik'. E'kopik rullam lassg-lassann g nál:ha.<br />
elkoptat (koptat ts. i. 'abwetzen, abnützen*.<br />
elkorhad (körhad tn. i. 'elrevesedik, elrothad' (fa).<br />
elkőrieál ékóuricáll tn. i. 'elkószál, elcsavarog'.<br />
elkórinyyál 1. elkólindál.<br />
elkotor ékotör tn. i. 'elkotródik, odább áll'. Kotortam<br />
é fele on:nel.<br />
elkottyan (kottyan tn. i. 'alábukkan, hirtelen alámerül<br />
(mély vízben)'. Kbbe a Túrba néhutt ojam méiségek vannak:,<br />
hocs csak é'koltyam benne az enuber. Oda ne meny :, mer<br />
ott f" kotty ász :<br />
elkótyavetyél elkóutyavetyéll ts. i. 'olcsón túlad rajta,<br />
szüszön-boron elárusít'.<br />
elkottyant (kottyant ts. i. 'elejt, önkéntelenül kimond'<br />
(szót, titkot).<br />
clkotyósodik ekotyóusodik tn. i. 'állás következtében<br />
megromlik, megerjed (gyümölcs)'. Mire rázzátok aszt a sok<br />
kortél ? Csak e'kotyóusodik :<br />
elkölt eköijt ts. i. 'ausgeben (pénzt)'.<br />
elköltözik éköijlözik tn. i. 'elhurcolkodik, máshova<br />
megy lakni".<br />
elköltöztet ékőijtöszlet ts. i. 'vkinek ingóságát más lakásba<br />
szállítja' (pl. c.-ik a cselédet).<br />
elkövet ékövet ts. i. 'megtesz'. Mindent ékövettem, hogy<br />
meggyóiigyuj.'fon. Mik e nem követ az ember a gyermekijér ?
215<br />
a) '(rosszat, gonoszt) tesz'. Kcrcakták, köb-dösték meg az ém<br />
Istenem tudná, mik é nem követlek vék.le.<br />
elkukorékolhat ékukoréköhat tn. i. 'hasztalanul elvárhat'.<br />
Ekukoréköhat: olt Is te világ meddig : (tr.)<br />
clkurgnt ékürgal ts. i. elkerget, elűz'.<br />
elkurjant ékürjanl ts. i. Sz. Ékürjanylya magát (= egyet<br />
rikolt, nagyot kiált).<br />
elkuruMyolhat ékurullyölud tn. i. 'elülhet, hasztalanul<br />
elvárhat'. Ekurultgölud ol magáiba, mig ém megnézem töbibet<br />
(tr.).<br />
elküld ékiid ts. i. 'fortschicken, absenden' (embert,<br />
tárgyat).<br />
elküllőíélczik éküllöijférezik tn. i. 'eloldalog, odább áll,<br />
meglóg'. A máy küklöiiférezik : é- jele a dolog mekdőijll.<br />
eilái|\ ni ellágyult tn. i. 1. 'lággyá lesz' (pl. tészta). 2. 'elernyed'.<br />
Az ember e-géssz éllágyull abba a meleg viz:be.<br />
ellantol eltűntöt tn. i. 'odább áll, elsompolyog' (tr.).<br />
elláppad elláppad tn. i. 'ellaposodik, elvizenyősödik<br />
(föld, talaj)'. E- van az a héj láppadiva nagyonn :<br />
ellát ellát In. i. 'valamely távolságra lát'. Én e'géssz<br />
a bek sói) kidig ellátok : —Sz. Majd- ellátom én a ba:ját ( = majd<br />
adok én neki).<br />
ellazsnakol éilazsnaköl ts. i. 'elver, elpáhol',<br />
cllazsukáll éllazsukáll ts. i. 'ellebzsel, tétlenül eltölt'.<br />
Csak élluzsukájja az iidöiit.<br />
ellékász éllékász ts. i. 'ellebzsel, haszontalansággal eltölt'.<br />
Ellékássza az iidőüt. (<br />
éllel éllel ts. i. 'eltalál'. Nenr tudnám ékléini\a ba:ját.<br />
Nem- léte el a baját az ör:vas. L<br />
ellen ~ (-em, -ed, -e; -Ünk, -elek, -ek) nu. 1. 'irányában,<br />
felé'. Menk, men-degélt iu-lethét ország ellen (mesében).<br />
2. 'gegen, wider'. Isten éllé valóu vétek vóut aszt annyijér<br />
odaad:ni. Meni/us ellene vóut az eladásinak. L. általellenben.<br />
ellenkedik ellenkedik tn. i. 'ingerkedik, incselkedik'.<br />
Ne' elleykeggyelek a kutyáival, mé mek-harap i E mindég<br />
ellenkedik a nagyubbikikál.<br />
ellenkezik elleykezik tn. i. "vkinek akaratával szembeszáll,<br />
ellene szól v. tesz'. Ne- ellenkez veile; tndot, hogy mijén<br />
éribéj.<br />
ellenség elléség (-et, -e) fn. 'feind'. Km. Eg-gyik üdöii<br />
el'lésége a másik.-nak (=1. 'lerontja, amit a másik épített'.<br />
2. 'változnak az idők, változnak a körülmények').<br />
ellenző ellézői) (-t, -je) fn. 'a magyarnadrágnak az a része,<br />
mely elöl a nadrággombokat eltakarja s felül a szíjba húzható'.<br />
ellep ellép ts. i. 1. 'elborít'. Ott ellepi az embert a i viz,
216<br />
o'jam mié: 2. 'eláraszt'. Amék móirnár nem- lutta ekűdeni<br />
a patkányokat, hát annak ellepték a mákmát. Eklép a tyukte:lü,<br />
ha oda:mégy. Sz. Uly pojö váglak :, hogy ellép a la:kony<br />
(= erősen arcul csaplak).<br />
1. ellép 1. ellep.<br />
2. ellép ellép tn. i. 'eloldalog, meglóg, észrevétlenül<br />
eltávozik' (tr.). Lackói} mán ellépett:<br />
ellepet éllepet ts. i. 'beszór, behullat'. Ellepeti az ud:várt<br />
szalmával :<br />
cilicitál ellicitáll ts. i. 'elárverez'.<br />
ellit'erá! élliferáll ts. i. 'elárusít, elad'.<br />
ellihol éllihöl tn. i. 'elszalad, elinal'. L. ellohol, ellomol.<br />
ellik ~ (ellenek; ellett; éjjen; ellene) tn. i. 'fiat szül<br />
(egyszerre egyet)' (tehén, kanca, szamár, juh, kecske, bivaly).<br />
Vö. fiadzik. L. megellik.<br />
ellobban ellobban tn. i. 'hamar elég' (pl. szalma).<br />
ellőíérol éllöuféröl tn. i. 'eloldalog, ellóg'.<br />
ellóíol éllóujöl tn. i. 'elszalad, tovább áll' (Vö. néni.<br />
laufen).<br />
ellohol ellohol tn. i. 'elszalad, elinal, eliszkol'. L. ellihol.<br />
ellókheeel ellóukhecél tn. i. 'elinal, megszökik'.<br />
ellomol éllomöl tn. i. 'ellohol, elszalad, elinal'.<br />
ellop ellop ts. i. 'entwenden, stehlen'.Sz. Ha a csu-szóu ráita<br />
íilne, akkor is ellopnák: (= olyan nagy tolvajok). Ellopná<br />
a Krisztus paláslyárull a csattól (= istentelen, tolvaj).<br />
ellő éllü ts. i. 1. 'aussehiessen' (nyílvesszőt, golyót).<br />
2. 'elszakít, elhord (golyó)'. Agyugojó éllülte a lábomat (Nd ).<br />
ellök ellök ts. i. 'eldob, elvet'. Ezek a fa-nyelii villák<br />
nem- jóuk :, mer mek-kotyogóusodig bennek a villa, osz lök'hetlyitk<br />
é- jele :<br />
ellös ellöüs mn. 'vemhes, elléshcz közel álló' (tehén,<br />
kanca, szamár, juh, kecske, bivaly).<br />
elmállik imáttik tn. i. 'szétolvad, szétomlik'. Emállotíak<br />
a darabjai egymástull (= összeragasztott skatulyának).<br />
elmar évw/rjs. i. 'harapással, marással elkerget' (kutya<br />
a másikat). K. Emárla a hász:tull (= elüldözte, addig bántotta,<br />
míg elment).<br />
elmarad émarad tn. i. 1. 'zuriickbleiben' (társától v.<br />
társaitól)'. Sij-jes : ma, kis fi:jam, ne- maraggy : él. A kis<br />
süldői) f-murall a nyái:tull. 2. 'árvául, özvegyül marad'.<br />
Mék kicsik vóutunk, mikor (marattunk édesapám;tull. E-marattam<br />
ki-lenc pújával. '.I. 'elvész'. Még eggyütt é-marat ti'illem<br />
ez a pi:pa. 4. 'elhalasztódik, nem történik meg'. A hit<br />
(= híd) csinálása me-génl émaralt: Sz. Marad ab-bull el is:<br />
(mondják olyan ígéretre, melyben nem bíznak, v. olyan<br />
fenyegetőzésre, melytől nem félnek). Szc-gé feje nya-kaslull !<br />
Ma-ruggyon el egymástull ! (ironikus rosszkívánat).
217<br />
elmaradozik émaradozik tn. i. 'el-elmarad, gyakran<br />
hátramarad .<br />
elmasíroztat émasérosztal ts. i. 'elparancsol, parancsolja,<br />
hogy eltávozzék'. Minygyár émasérosztatom én ezeket a pujákol<br />
in:nen.<br />
elmászik émászik, émász tn. i. 'wegkriechen'.<br />
elmázol émázöl ts. i. 'elken' (pl. sarat, zsírt),<br />
elme éime (-ét, -éje) fn. 'ész, értelem'. Meg-zavarodott<br />
az élmé.je.<br />
elmegyen émegyen, émenygyen tn. i. 1. 'eltávozik, tovamegy'.<br />
2. 'eltűnik, odalesz'. Ément a hó. 3. 'eligazodik'. Nemlehet<br />
émenni a beszéy.gyinn. \. 'eltelik, elfolyik (idő). E- mán<br />
így megyén : cl, ez a hóudjárá:sa. Sz. E-mehct a szépek : koszt<br />
(= elég szép). Emehec: Kirkiüyimba : za'bol hegyezni:<br />
E-mehec: Ná-rillyembc: je-get aszalni: (= mehetsz, amerre<br />
tetszik, senki sem törődik veled). E-mehetiiyk a galambok<br />
21S<br />
elmulaszt émtllaszt<br />
orvosság a daganatot).<br />
ts. i. 'megszüntet, meggyógyít' (pl.<br />
elmúlik emulik tn. i. 1. megszűnik' (betegség). Nekem az<br />
örbánc a kájörtül mült: él, hogy be-kentem : ká.jörgojóuval :<br />
2. 'vergehen'. Mij-jér nem házasodik meg ? — E-mült am mán<br />
éntül.lem. 3. 'nem sikerül, megfeneklik, füstbe megy'. Nem- is<br />
tudom má, mim mült el a do:log.<br />
elnehezedik énehezedik tn. i. 'elerőtlenedik' (kor miatt).<br />
elnevez énevez ts. i. 'benennen'.<br />
elnéz énéz ts. i. 1. 'végignéz'. Csak nézd- e le, mije ronygyos<br />
mán ez a ci:póü ! Na 1<br />
, csak nézd- é te eszt a má:lét, hogy<br />
mekhóult a levele.ji ! 2. 'tétlenül néz'. Enézi : hát, hogy az a<br />
púja be-lelökje a métsi:kat a pocsojába : 3. 'megbocsát'. Nézzétek<br />
el eszt a csekéi hibámat (Nd.). Sokat énéz neki az atr.nya.<br />
élnivaló élnivalóu mn. 'életrevaló'.<br />
elnyargal enyárgál tn. i. 1. 'fortreiten'. 2. 'elrohan, elfut",<br />
elnyel ényél ts. i. 'verschlingen, verschluckcn'. Sz. Ugy<br />
elunt :, mintha a jöijd- ényélle vóun :<br />
elnyer enyér ts. i. 'abgevvinnen'.<br />
clnyirhál ényirbáll ts. i. 'elnyirogat, ollóval elvagdal',<br />
elnvirkul ényirkull tn. i. 'nyirkossá lesz, elnyirkosodik'.<br />
elnvisszent ényisszenl<br />
sal elvág'.<br />
ts. i. 'hirtelen elvág, egy késvonás<br />
el nyiszál ényiszáll ts. i. 'életlen késsel nagy nehezen elvág',<br />
elnyiszhál enyizbáll<br />
hezen elvág'.<br />
ts. i. 'életlen szerszámmal nagyne-<br />
elnviszol ényiszöl ts. i. = elnyiszál.<br />
elnyitik ényilik tn. i. 'elvirágzik, virágát elhullatja'.<br />
E'nyitóit a tubaróu-.zsa.<br />
elnyomorít énygmorit ts. i. 'nyomorékká tesz'.<br />
elnyomorodik énygmorodik tn. i. 'nyomorékká lesz'.<br />
clnyíí enyü ts. i. 'elkoptat, elvisel (ruhát)'.<br />
elnyövik ényüvik tn. i. 'elkopik, használatban elvásik'.<br />
elnyújt ényút ts. i. 1. 'laskanyujtóval vékonyra lapít'.<br />
E-nyúlollad a tész-tát ? 2. 'lassú tempóban énekel'. Na-gyonn<br />
ényúllyálok az éne:ket.<br />
elnyúlik enyulik tn. i. '(ájultan, eszméletlenül) elterül'.<br />
Benyitok:, hát- az asszony ok jekszik a hász- közepinn<br />
é-nyülva. Sz. Uty kacaklut]k rái:la, hogy máid- ényül tinik<br />
(= hogy majd elájultunk).<br />
elnyíí 1. elnyő.<br />
elói'iál elóu/ráll tn. i. 'eloldalog, meglóg'. Elóufrált mán<br />
ez a ve Lac:kóu !<br />
elold elóud<br />
meglépett).<br />
ts. i. Sz. Elóutta a kereket (= megugrott,<br />
eloldalazik elóudalazik tn. i. 'eloldalog, meglóg'. Alik<br />
tudom haza szérkeszte:ni, mán g másik perdzbe a'lóu füst',
219<br />
eióudalazik vataho.vá. Mos- jöttél e'lőü, mán ówdalmzol<br />
é- fe-le?<br />
eloldik elóudik tn. i. 'eloldódik, elbomlik' (pl. bog). Áj.'<br />
meg:, mer ekóudott a kötele a Csengőümek.<br />
elolt elóut ts. i. 1. 'verlöschen, auslöschen. 2. 'lecsillapít<br />
(szomját, éhét)'. 3. 'virág leszakított ágát elülteti'. Ekóutom<br />
eszt a máj.vát, hákha mekfo:gon. Sz. Ekóutom a ggérlyá:jál<br />
(= megölöm).<br />
elolvad elolvad tn. i. 'schmelzen, zerschmelzen' (hó, zsír).<br />
elolvas elolvas, elövas ts. i. 1. 'átolvas, végig olvas (könyvet)'.<br />
2. 'elszámlál'. Mire tizenötig elolvastam, ik mán a-lutt:<br />
elordít elórdit ts. i. Sz. Elördittya magát (= ordít egyet).<br />
elorozol elorozol ts. i. 'elcseneget, ellopogat'. Ami kkcsije<br />
vóut, aszk is elorozölták tükle.<br />
elosont elossant tn. i. 'észrevétlenül eltűnik, hirtelen<br />
elfut, eloson'. Hum a fiju ? Hál má ekossanlolt ? Ekossantoll<br />
a kert a:latl.<br />
eloszlat ujo:góu. 2. 'haza, vissza ;<br />
ide'. Hóu-napra várom elöi) ü:köt. Gyertek elöi), jérnyok. —<br />
III. ik. heran-, her-, herbei-, vor-'. Sz. Se' eleje, se- hatujjú<br />
(= formátlan, se füle, se farka). Elejit veszi (— megelőzi,<br />
csirájában megakadályozza). Lcszettem: én e-lejit-utó u-<br />
/át: (— az egészet). L. kézelő, rézelő, Gátelcji, szügyelö,<br />
legeleje.<br />
élő élői) mn. 'enni való, élelemre való'. Nmpi í'lőü kényere<br />
sincs: Sz. Elöi) Isten ! (felkiáltás). Mkjé rempelés tett az: ott,<br />
éd ö i) I st e n ! L. eleven 1.<br />
előad elöiiád ts. i. 'hergeben'. Sz. Elöiiaggya magát (= előfordul,<br />
történik).
220<br />
előáll előüáll tn. i. I. 'hervortreten'. 2. 'előhozakodik'<br />
(vmivel).<br />
előbh 1. elébb,<br />
előhh-iitóhh 1. elébb-utóbb.<br />
előbbvaló 1. elébbvaló.<br />
előbeszél előijbeszéll ts. i. 'előad'. Nyg:mosö szeretném<br />
elöübeszékni (Garbolc).<br />
előbúvik elöübujik tn. i. 'búvóhelyéről előjön'.<br />
Előescr Előücser hn. (Szatmárhegy).<br />
élőfa élőijfa fn. 'baum'. Sz. Ojam, mint eggy é'lőüfa:<br />
{= életerős). Km. Előijfának nehéz dűlni vár:ni (— élő<br />
embernek nehéz a halálát kiszámítani, arra tervet építeni).<br />
előfizet elöüfizet tn. i. 'priiiuimerieren' (lapra).<br />
előfizetés előijfizetés fn. 'pránumerationspreis'. Vcrsárnap<br />
kűttem el az előijfize:tésl.<br />
előfog elöüfog Is. i. .'elővesz'. E'löüfokla a: jánl, osz<br />
jóul megverte. Egy gondolat előüfokta. Idegé föüdre háiiotta<br />
(Nd").<br />
előgyelcdik 1. elegyveledik.<br />
előhasú elöühasu mn. 'első ízben vemhes, először ellő'.<br />
Elöühasu tinón, tehén.<br />
előhí elöijhii ts. i. 'előszólít'.<br />
előhivat elöühivat ts. i. 'hervorkommen lassen'.<br />
előhoz előühoz ts. i. 'hervorbringen'.<br />
előjár elöüjár tn. i. 'kézben forog, használatban van'.<br />
Régen nem járt mán előii ez a kis ken:dőü.<br />
előjön elöijjön tn. i. 'visszaérkezik, hazajön'. Februárba<br />
ment vóut: el, osz cs
221<br />
clölrüiiiicn clöijriinnen hsz. 'elülről'. Innen edöijrünné<br />
hörgyálok e fe:le. L. legelőrünnen.<br />
clől-ulól elöijll-ulóull hsz. 'közelében, elül is, hátul is'.<br />
Mekhurapoll: a mindenkit:, akit előüll-ulóul ta:náll.<br />
elömlik ~ tn. i. 'elöntődik, szétöntődik, szétfoly'. Té m<br />
ömlött itt' él vagy mész' ?<br />
élőmőzsia 1. elemózsia.<br />
elönt ~ ts. i. 1. 'verdessen' (pl. tejet). 2. 'eláraszt,<br />
elborít'. Elöntötte a Tar a legedöiit.<br />
elöntöz
222<br />
elpenccrél. elpincerél épenceréll, épinceréll ts. i. 'elvéknyít'<br />
(fonás közben fonalat). Vö. binderget.<br />
elpipákol épipáköl tn. i. hosszabb ideig csendesen pipázgat'.<br />
elpipázgat epipázgat tn. i. hosszabb ideig csendesen<br />
dohányozgat'.<br />
elpipázik epipázik tn. i. hosszabb ideig csendesen<br />
pipázik'.<br />
elpirul épirull tn. i. 'elvörösödik' (pl. szégyentől).<br />
elpiszkol episzköl ts. i. 'elszennyez' (pl. ruhát).<br />
elpiszkolódik épiszkolóudik tn. i. 'elszennyeződik' (pl.<br />
kendő, ruha).<br />
elpityeredik épityeredik tn. i. sírni kezd'.<br />
elpocsékol epocsékol ts. i. I. 'elmocskol, elpiszkol (ruhát)'.<br />
2. 'elfecsérel, elprédál (pénzt)'. 3. 'elveszteget, olcsón elad'.<br />
Né- vóut vá:sár, csak f- kellet po-csékölni a kis ti-nóul. Mégis<br />
mondom én ennek az embér:nek, lioty po-csékojja el innét<br />
ezeket a márhá:kat.<br />
elpotyáz épotyiiz ts. i. 'olcsón elad, elveszteget'. E-potyásztuk<br />
tennap az ök:röt, mé nem- elattuk:, hanem epotyásztuk:<br />
eipotyogtat epotyoklat ts. i. 'egyenkint elhullat'.<br />
elprédál eprédáll ts. i. 'elfecsérel, elpazarol'.<br />
elpueol épucöl ts. i. 'elfecsérel, hamarosan elprédál (pl.<br />
örökséget).<br />
elpukkan épukkan tn. i. 'nagyot pukkanva elreped,<br />
széttörik'.<br />
elpuskáz épuskáz ts. i. 'elhibáz, elront'.<br />
elpusztít epusztil v. -ét ts. i. 1. megsemmisít, megöl'.<br />
2. 'eltávolít, eltakarít'. E-puszticcsálok a hásztull aszt a pis:löit.<br />
Sz. Az Istem pusz-ticcsa él! (Káromk.)<br />
elpusztul épusztull tn. i. 1. 'meghal'. Vóut- ety kis já-nya,<br />
de é-pusztült: Mics- csinátok, ha apátok épusz.tull? A fekete<br />
sárgaságba fob'badánn épusztull az em:bér.2. 'elvész, elkallódik'.<br />
Vóut- valamikor a hászifánn egy nye:reg, de é-pusztült:<br />
3. 'elkotródik, elhordja magát' (csak fölsz. módban). E-pusztuff<br />
elöül.-lem, hogy ne- is lássalak: Sz. El vam pusztulva<br />
(= sápadt, sovány, beteges, leromlott). Jak, be- é vam<br />
pusztulva, szegény. Mr léi léget, hogy igy é v a t y<br />
pusztulva?<br />
elrabol éraböl ts. i. 'erőszakkal, rablással elvesz'.<br />
elrág érág ts. i. 'rágással elszakít' (pl. kötelet).<br />
elragad éragad tn. i. 'megbokrosodik, megvadul, elragadja<br />
a kocsit' (szekérbe fogott ló). E-ragatt a: lú, a'lik tuttuk mekfogni:<br />
elrak erak ts. i. 'helyére rak' (pl. edényt),<br />
elránt éránt ts. i. 1. 'hirtelen elhúz vhonnan'. 2. 'gyorsan<br />
elhegedül'. Rázsd- é csak a nóiitámat.
223<br />
elrendez (rendez ts. i. 'rendbehoz, elintéz'. E-rendésztem<br />
mán a nádul, ne- gágogjanak má: rám.<br />
elrenget 1. elringat.<br />
elrepül erepüll tn. i. 'fortfliegen, wegfliegen'. K. Erepüll<br />
a: zab (= túlérés miatt lehull a szemje). Vágni kém má aszt<br />
a za:bot le.- fele:, mer ('repült<br />
elrestüll ércslüll tn. i. 'lustává lesz, ellustul'.<br />
elreszel ereszéi ts. i. 1. 'átreszel, ketté reszel'. 2. 'reszelés<br />
közben megsért'. E-reszétem az uj:jom.<br />
elriaszt eribaszt, érijaszt ts. i. 'rikoltással elűz'. E-ribaszlom<br />
(7i innen a csirke:ket.<br />
elrihaszt 1. elriaszt.<br />
elribol eribfd ts. i. 'elnyű, elkoptat' (ruhát),<br />
elrikkant, (rikkant ts. i. Sz. Erikkanytya magái (= rikkant<br />
egyet).<br />
elringat érengct ts. i. 'bölcsőben ringatva elaltat'.<br />
elromlik (romlik tn. i. 1. 'verderben, zugrunde gehen'.<br />
2. 'lesoványodik'. De- ronygyos ez a tinóu ! Beg- éromlott azonn<br />
a sová legelöijnn ! 3. 'meghibásodik, nyomorodik'. E-romlotl<br />
a lába ennek az ökor:nck.<br />
clrongál (rongált ts. i. 'lassankint elront'.<br />
elront eront ts. i. 1. 'tönkre tesz, megsemmisít' (pl.<br />
zárat, hidat). 2. 'feltör, kikezd, fölsért'. E-ronlotta a lábom a<br />
csizs.ma. 'beteggé tesz'. Erontod a gyom:rod avval a zőijt<br />
szilvá.-vál.<br />
elrosszul erosszull tn. i. 'lesoványodik'. Hogy érosszúll ez a<br />
disznón,!<br />
elrothad (rothad tn. i. 'verwesen, verfaulen'.<br />
elrúg erug ts. i. 1. 'lábával eltaszít'. 2. 'csecsétől elválasztja,<br />
nem szoptatja' (állatról). A Nyakká tehén é.Tukta<br />
a bór.nyát. A kan-ea mahóunap érugja a csikóu:ját. 3. 'elhullat'.<br />
Az wgörkám mind- érukta a bimbénuját. í. 'elnyű (takarót)'.<br />
E'rúgják ezek a papdant etykellöijre:<br />
eírüffen érüffen tn. i. 'pattanva elreped' (égő lámpán az<br />
üveg). Slóirföl le:, mer é-rüffen az üveg:je.<br />
elsáfrányoz esáfrányoz ts. i. 'szarral elpiszkol'. E-sáfrányoszta<br />
a gaztgát. tr.<br />
elsápad ésáppad tn. i. 'elhalványodik'.<br />
elsárgul ésárgull tn. i. 'vergelben'.<br />
elsároz ésároz ts. i. 'sárral elpiszkol, beken'.<br />
elseper éseper ts. i. 'seprűvel eltakarít'.<br />
elsiklik (siklik tn. i. 'elcsúszik, csúszva elesik'.<br />
eisilimál ésilimáll ts. i. 'észrevétlenné tesz, elsimít' (hibát).<br />
Holy kén ésilimálni, hogy ü né vaksi ? (= észrevétlenné tenni<br />
a rövidlátását).<br />
elsillámlik esillámlik tn. i. 'elsuhan'. Eccér csak valami<br />
fej-jérség é-sillámlik mellettem.
224<br />
elsimít ésimil<br />
hibát).<br />
ts. i. I. 'simává tesz*. 2. 'eltussol' (bűnt.<br />
elsimul isimül! tn. i. 1. 'simává lesz'. 2. 'eltussolódik,<br />
észrevétlen marad' (bün, hiba).<br />
elsinkót'ál ésinkofáll ts. i. 1. 'elcsen, mesterkedéssel elkaparít'.<br />
2. 'elcsűr-csavar, elmismásol' (ügyet, dolgot).<br />
elsír és'ir ts. i. 'panaszkodva elkér'. Csertúri i-sirl tüklem<br />
kél' malacot:<br />
elslisszol éslisszöl tn. i. 'kereket old, eloson, észrevétlenül<br />
elmegy 4<br />
. Még most' ctl a: a kis: fám, má é'slisszölt valahová ?<br />
císomíordál ésöfördáll, ésompörgyáll tn. i. 'eloldalog, elsompolyog'.<br />
elsorjáz csörjáz ts. i. 'elsorol, sorban előad'. Lackáu<br />
szépé sör-jásztu i" felt, amit nállunk lud.dott. Sorjázza i' fele<br />
a dóu:gál.<br />
elsorjázik ésörjázik tn. is. 'sorban elhalad'. Az a sok'<br />
ember mind- ésörjázott előijkte.<br />
elsorol ésoröl tn. i. elmegy a sorra, elmegy hazulról a<br />
faluba'. Nt: sorai minygyár é fe.de.<br />
elsóz ésáijz ts. i. 'versalzen'.<br />
első ésőü, élsőü (-t, -kJ mn. 1. primus, der, die, das<br />
ersle'. 2. 'elül levő'. Ekénekétiik a nyáucvarmegyédig zsóutárnak<br />
a kél' é'sőij versét. — elseje li. 'a hó első napja'.<br />
Májjus elseje.<br />
első-cgy élsöij-eggy fn. 'a kockajáték első figurája'.<br />
(L. kockázás.)<br />
elsőház élsőijház fn. 'a ház utcafelőli szobája, a tisztaszoba<br />
v. vendégszoba'.<br />
első járásdiból ésőü járázsdibull hsz. 'egyelőre, elöljáróban'.<br />
Elég lessz: ez ésőü járázsdi.bull.<br />
elsőjére élsőiijére, ésőijjére hsz. 'első ízben'. A mádét<br />
mek'kapájjuk é'söiijére, azulám mmsoggyára.<br />
elsőrendű élsőürendü mn. 'elsőminőségű'. Élsőürendü<br />
buza (= tiszta búza).<br />
elstrapál éstrapáll ts. i. Sz. Estrapájja magát (— agyonfárasztja,<br />
kimeríti magát).<br />
elsül ésül tn. i. 'losgehen, ellövődik' (puska). Km. Ha az<br />
Isten akarja a scp'rünyél is ésül: (= Isten mindenható, csodát<br />
is tehet).<br />
elsüllyed ésijjed tn. i. 'elmerül'. Esijjed a szekér ebbe a<br />
(eneketlé sár:ba. Sz. Sij'jeggy él ! (átok).<br />
elsüllyeszt ésijjeszt ts. i. 'versenken'. Sz. Az Isié sijjesszen<br />
él! (káromkodás).<br />
elsüt ésüt ts. i. 1. 'abfeuern, absehiessen'. 2. 'túlad rajta'.<br />
E'sütötté valahogy a ti:nóul.<br />
elszab észab ts. i. 'verschneiden'.<br />
elszabadul észabadull tn. i. 'sich entfesseln' (pl. bika).
225<br />
elszakad északad tn. i. 'zerreissen, abreissen'. (intr.) Sz.<br />
Ne- húzd:, mer é-szakad: (= ne túlozz).<br />
elszakaszt északaszt ts. i. 'zerreissen, losreissen' (trans.).<br />
elszalad észalad tn. i. 'elfut',<br />
elszáll észáll tn. i. 'elrepül'.<br />
elszámol észámöl tn. i. 'zahlen'. Hekvenik se tud észámöbni.<br />
elszaporodik észaporodik tn. i. 'sich vermehren'.<br />
clszar eszár ts. i. Sz. Eszarlad a kalapácsnyedet (= eljátszottad<br />
a becsületet).<br />
elszárad észárad tn. i. Sz. Szá-raggyon el a ke.zem, ha<br />
hozzányúltam (eskü). Száraggyon el a ke:ze, aki éllop:ta<br />
(átok).<br />
elszarhász észárhász ts. i. 'haszontalansággal eltölt, eltarisznyáz'.<br />
E'szarhássza az i:dőijt.<br />
elszármalódik észármalóudik tn. i. 'elszármazik, idegenbe<br />
költözik'.<br />
elszaval észaval ts. i. 1. 'vortragen, deklamieren' (verset).<br />
— tn. i. 2. 'sokat beszél, egyre beszél'. Aktul nap- számra é<br />
tudnék szavalni (t. i. a bortól. Óvári).<br />
elszed észéd ts. i. 'egyenkint elvesz'.<br />
elszédül észédüll tn. i. 'elbódul, kóvályog a feje'.<br />
elszegényedik észegényedik tn. i. 'verarmen'.<br />
elszegődik észegöijdik tn. i. 'szolgálatba lép vkihez'.<br />
elszéled észéled tn. i. 'szétszóródik, szétoszlik' (csoport).<br />
clszellent észellent ts. i. Sz. Eszellenti magát (= elfingja<br />
magát).<br />
elszennyez észennyez ts. i. 'elpiszkol, szennyessé tesz<br />
(ruhát)'.<br />
elszennyeződik észennyezöüdik tn. i. 'elpiszkolódik, szenynyessé<br />
lesz (ruha)'.<br />
elszenved észéved ts. i. 'eltűr'. Eszévedi az ember a haszná:ér<br />
(pl. a foghúzást).<br />
elszeret észeret ts. i. 'elcsábít, elhódít'. Mjn-dég a szoknyájánn<br />
ül, fél, hogy észerelik tüble.<br />
elszí észli ts. i. 'szivogatással elfüstöl'. Esziitam ety<br />
pipa do-hánt. K. Eszijja ez a naty hideg a mar:hát (= lesoványitja).<br />
Nem- tojik a tyúk ebbe a hideg:be; a hideg észijja a<br />
to:jást (= kifejlését meggátolja).<br />
elszokat észokat ts. i. 'elkapat, elkényeztet'. An-nál löb'<br />
baja lesz vele az annyának, ha észokaUtya.<br />
elszokik észokik tn. i. 1. 'másfelé szokik, idegenhez szokik'.<br />
Eszokolt az annyádull. 2. 'vminek a gyakorlásából kitanul'.<br />
E-szoktál te mán az ijem munkádull.<br />
elszomorít eszomorii ts. i. 'betrüben'.<br />
elszomorodik ('szomorodik tn. i. 'traurig werden'.<br />
Csüry Itálinl : <strong>Szamosháti</strong> szótúr I. 15
226<br />
elszontyolodik észonytyolodik tn. i. 'elkedvetlenedik, elszomorodik'.<br />
elszór észóur ts. i. 'verstreuen, zerstreuen'. K. Az wra<br />
dóugozik, mint a marha, w megéntelen csak szóurja é: fele a:<br />
pészt.<br />
elszökik eszökik tn. i. 'észrevétlenül odább áll, lopva<br />
eltávozik'.<br />
elszörnyekedik 1. elszörnyüködik.<br />
elszörnyííködik cszornyekedik tn. i. 'elszörnyed, elrémülve<br />
csodálkozik'.<br />
elszunnyad ('szunnyad tn. i. 'elszenderedik'.<br />
elszunyókál észunyóukáll tn. i. bóbiskolva elalszik, elszendereg'.<br />
elszűr észür ts. i. 'deliquo, abseihen' (tejet),<br />
eltagad étagad ts. i. 'elhazud vmit'. Ászt is elagatta:,<br />
hogy w ot vóut:<br />
eltakar étakár ts. i. 'elföd'.<br />
eltakarit etakarit ts. i. 'eltávolít'. Eszt a kis pisz'kos macskát<br />
é-takariccsátok in.nét.<br />
eltakarítás étakaritás fn. 'eltemetés'. Akik pedig a megbóuldogült<br />
lisz-tességes é-takaritásába seg-gitettek, azoknak<br />
köszönetet mondok a gy&szolóu család nevébe. (Búcsúztatóból.)<br />
eltakarodik étakarodik tn. i. 'elkotródik'. E-takaroggy a<br />
szemem e:lőijll!<br />
eltalál étanáll ts. i. 'treffen'. $pp- a kis- hegyit lanáta el a<br />
go:jóu. L. éllel.<br />
eltanál 1. eltalál.<br />
eltanit etanit ts. i. 'rosszra tanít'. Még rtanittyák a maga<br />
huncut pujája:ji eszt az ém- pujámot is:<br />
eltanul etanull tn. i. 'rosszat tanul, a rossz példa miatt<br />
elromlik'. Még ez- is etanull azoklull a rósz koikök.-tüll.<br />
eltapod, eltapos 1. eltapot.<br />
eltapot etapot ts. i. 1. 'zertreten'. Az Isten áldását nemszabad<br />
élapotmi. Fűit- ki az ö:rod osz ta-pozsd ék 2. 'elgázol'.<br />
Gyere be, fi'jam, mer etapot a sze:kér.<br />
eltarisznyáz étarisznyáz ts. i. 'semmiségekkel eltölt'.<br />
Ne- tarisznyázzátok el az i:döijt, hé- 1<br />
eltart (tört ts. i. 1. 'táplál, fenntart'. Abbull a fizelézsbül<br />
nem- luggya elártani a csalág:gyál. — tn. i. 2. 'fennáll, megmarad'.<br />
Etarl ez az e:söü kék hétig is:<br />
eltaszít étoszit ts. i. 'eltol' (pl. szekeret).<br />
eltát étái ts. i. 'aufspcrrcn, öffnen' (száját). Sz. E-láttya<br />
a szá:ját (= elbámészkodik).<br />
eltelik ételik tn. i. 1. 'túlságosan jóllakik'. Es-lére má<br />
nem- kivánnya az ember a kökbászt, ugy ételik egész: nap.<br />
2. 'elmúlik'. Mikor é-lelik két ónra, megént vészen ety kanállal.
Sz. Még nem- tőijtl é tülle az ü:dőü ( = még java korban van).<br />
Edelik az időii az cmbérdüll (megvénül az ember).<br />
eltemet élemet ts. i. 'begraben, beerdigen'.<br />
eltengődik étcygöijdik tn. i. 'szegényesen, egyik napról<br />
a másikra eléldegél*.<br />
elteutáz 1. eltintáz.<br />
eltép élén ts. i. 'elszakít'.<br />
eltépődik étépöijdik tn. i. 'elszakad'. Valami szeg-be akatl<br />
a ködőiim oszt é-tépőiidötl:<br />
eltér elér tn. i. 1. 'más irányt vesz'. Ok' oszt édértek az<br />
országul.Tüll é're Meg-gyes fele: 2. 'elfér, raum habén'.<br />
Annyian é' se té'rünk a szeke-.renn. 3. 'békében megfér, összefér',<br />
fi nem- tuttok elérni egymás-tül, mindég marakoktok ?<br />
elterpeszkedik étérpeszkedik tn. 'kezét-lábát szétvetve<br />
elnyúlik'.<br />
éltes éltes mn. 'élemedett, idős'.<br />
eltcszen éteszen ts. i. 1. 'elhelyez'. Te-gye el a: pészl jóuhéire:<br />
2. 'máshová helyez'. Te-gyiik el innen az aszdöll. Sz. Ez<br />
a fi'ju kgazánn ojan tedd- é, ne- v edd elő u (= hasznavehetetlen).<br />
Te-gyiik é maguy:kai hónnapra: (= feküdjünk le).<br />
E-tették láb adóull (= megölték).<br />
éltet éltet (-ne, -ssen) ts. i. 'megtart, életben tart'. Is-ten<br />
éHesse gazdura:mat.<br />
Éltető EUetöii fn. 'családnév'.<br />
eltéved étered tn. i. 'sich verirren'.<br />
eltéveszt étéoeszt ts. i. 1. 'szem elől elveszít, nem talál'.<br />
A kkráiji az öikzikét éAéveszlelle. 2. 'elhibáz'.<br />
eltintáz étentáz ts. i. 'tintával elpiszkol'.<br />
eltitkol étilkól ts. i. 'titokban tart'.<br />
eltoj élén ts. i. Sz. Elójla magát (= igen sokat tojt s<br />
e miatt abbahagyta a tojást).<br />
eltojik étojik tn. i. 'a szomszédba v. idegen helyre tojik'.<br />
Ez a je-kete tyúk é- szokot: töj-ni:,mosk is a szomszédbül hoszták<br />
haza a tojás:sát.<br />
cltoszit 1. eltaszít.<br />
eltökít étökil ts. i. 'elcsen, ellop'. A cseygöümet má vadőrnek<br />
é-lökitette:<br />
eltölt étóijt ts. i. 'zubringen, vertreiben' (időt).<br />
eltör étor ts. i. 1. 'brechen, zerbrechen'. 2. 'zerstampfen,<br />
pulvern (mozsárban). Nincs- jóul étorve ez a: bors. 3. 'tilón<br />
pozdorjává zúz, megtilol'. E-lorlük a kendért.<br />
eltörik étörik tn. i. 'zerbrochen werden' (pl. tojás). K. Amán<br />
é.-lort, hoty hóunap Szakmára mehes:sünk (= abból már<br />
semmi sem lesz). Km. Addig jár a körsóu a kukra, mig<br />
édörik: (= a vakmerőségnek egyszer megadja az ember az<br />
árát).<br />
eltörődik étörőiidik tn. i. 'elfárad'.<br />
15»<br />
2 2 7
228<br />
eltöröl étüriill ts. i. 'elmázol, elken' (írást).<br />
eltöröló'dik étürüllőüdik tn. i. 'elmázolódik' (írás).<br />
eltrafál étrajáll ts. "i. 'eltalál'. Vö. eltrefel.<br />
cltránszporál étráncporáll ts. i. 'elparancsol, elküld, eltávolít'.<br />
Aszl a pírját meg job- lesz, ha é-lráncporállod in:nen.<br />
Minygyán élráncporállom én innen ezeket az embere:kel.<br />
eltrefel élrefél ts. i. 1. 'eltalál' (pl. célt). 2. 'elront, elhibáz'.<br />
Eszt- ugyan étrejéte: kend ! Etrefétük a dóir.got.<br />
eltűnik étiinik tn. i. 'verschwinden, entschwinden'. Sz.<br />
Ugy étiint:, mintha a fóijd- nyelte vóuna: él. Ugy étünt:, mini<br />
a tün-delevény:<br />
eltüntet étiintet ts. i. 'láthatatlanná tesz, elrejt'.<br />
eltűr élür ts. i. 'elszenved, crdulden'.<br />
eh ürüli, cltürüllődik 1. eltöröl, eltörölődik.<br />
eltüzel étüzel ts. i. 'tűzön eléget'.<br />
elugat ~ ts. i. Sz. Elugattya magát (= ugat egyet).<br />
elugrat elugráll tn. i. 1. 'szétugrál'. Mire eygyet mekfoktá<br />
vaum, mind- elugráll: — ts. i. 2. Sz. Az em'ber e l < u g r á j j a,<br />
é-bosszai)koggya magát egész: nap (= ugrálással, lótásfutással<br />
agyoníárasztja magát).<br />
elugrik ~ tn. i. 1. fortspringen, wegspringen'. 2. 'megugrik,<br />
észrevétlenül elszökik'. Lackói! hamar elugrol valahova.<br />
elúszik elúszik tn. i. 'fortschwimmen, wegschwimmcn'.<br />
K. Ekuszoll a blrlo:ka (— a sok adósságra ráment, elvitte<br />
az adósság).<br />
elutáltat ~ ts. i. 'csömört kelt, utálatra, undorra ingerel'.<br />
Ne' bcszéjj ijene:kel, még ekutállatod az em:bért.<br />
1. elül hsz. 1. elől 1.<br />
2. elül elül tn. i. 1. 'félrébb ül, messzebb ül, máshová<br />
ül'. Ekülök in:nem_, mé még meygyul az ujja:som. 2. 'sokáig<br />
ül, elüldögél'. Ekülnék én : itt es'tig is : Ekülne az : ott Isié<br />
világ meddig: í). 'az ülőre, hálóhelyére, éjjeli szállására<br />
megy'. Elültek mán a lyu.kok. — Nr. A tyúkot e szavakkal<br />
hajtják az ülőre: „Ujj- él, kola, ujj- él!"<br />
elülhet elülhet tn. i. 1. 'nyugton lehet, senki sem törődik<br />
vele'. Ekfíhet ot magá:nak, sen:ki se nyit rá ái:tóut. 2. 'zsebre<br />
teheti a magáét, gondolkozhatik a szerencsétlensége, szégyene<br />
felől'. Meyronüik az a ká:sa, oszt elühetünk: Jóul'<br />
megverlek :, oszt ekülhee mugad.nak. Rád' esik az a : zsák,<br />
oszt ekühec magad.nak (= a tied lesz).<br />
elültet elültet ts. i. 1. 'fészekre ültet (költés végett').<br />
A tywkot üktezsd él: róu-zsa- meg bwzavirágzás előijtt:<br />
2. 'pflanzen, verpflanzen'.<br />
elüt ~ ts. i. 1. 'botütéssel messze repít' (lapdát). 2. 'elgázol'<br />
(vonat). 3. 'elcsenget, elkongat'. Qp'pem mosk ütötte<br />
el az óura a kilenxel. 4. 'erősebb kártyával legyőz'. Ne- tet
229<br />
ki a fllkóut, mer elütöm : Az ás-szal elüti a ki.ráit. 5. 'lecsillapít'.<br />
Elülöm az éhemet. Elütötte a szom:ját.<br />
elvadít évadit ts. i. 1. 'vaddá, félénkké tesz' (pl. tyúkot).<br />
2. 'elidegenít'. E-géssz é-vadilollák az apjá:lull.<br />
elvadul évadull tn. i. 1. 'vaddá, ijedőssé lesz' (pl. a tyúk).<br />
2. 'emberkerülővé lesz'.<br />
elvág évág ts. i. 1. 'ketté metsz'. Vágd- é csak itt eszt<br />
a madzagot. 2. 'késsel meghasít, megvág'. E-váktam az uj:jom.<br />
3. 'vhonnan lemetsz'. Evágok a fárká.bull. 4. 'fogadást<br />
a két egybefogózott kéz jelképes kettévágassál szentesít'.<br />
(L. fogad.)<br />
elvágódik évágóudik tn. i. 'elterül, elesik'. Ezenn a síkos<br />
utonn é-vágóudik az em:bér, ha né vi:gyáz.<br />
elváj évái tr. i. 'elevenre, véresre vakar' (viszketeges<br />
helyet). E- ne vájd a pattamást, mer wtánna vét:<br />
elvakar évakár ts. i. 'elevenre, véresre vakar' (pl. viszketeges<br />
helyet).<br />
elválaszt éválaszt ts. i. 1. 'erwáhlen' (hivatalra). 2. 'entwöhnen'.<br />
Vmlasszátok é mán eszt a pu:ját, van- e lám :<br />
mán esz-tendőijs is: Nr. A kis gyermeket fa virágon (= favirágzáskor)<br />
nem jó elválasztani, mert korán fog őszülni.<br />
elválik évállik tn. i. 1. 'sich trennen'. Ez a barack né<br />
vállik el a magvá.lull. 2. 'házastársi viszonyát felbontja'.<br />
E-vállott az urá.lull. 3. 'eldől'. (Csak jelen időben, személytelenül.)<br />
Sz. Máid- évállik időü mülva, Kire hull a széngmür:va<br />
(= majd eldől, hova fordul a dolog). Maid- évállik, há<br />
zsákkal te:lik (= majd eldől, mennyi valósul meg belőle).<br />
elvállal évállál ts. i. 'annehmen, übernehmen'.<br />
elvár évár ts. i. 1. 'sokáig vár'. Ng- én é-várhattalak<br />
vóun az es.de. 2. 'erwarten, abwarten'. E-várja Jmnos,<br />
mig a kis-asszö le-fekszik.<br />
elvarr évár ts. i. 'varrás közben elveszít'. E-vártátok<br />
a tű:met!<br />
clvasal évasál ts. i. 'nagynehezen elküld, eltávolít'.<br />
A'lik tulluk in:nen é-vasálni :<br />
elvásol évásöl ts. i. 'elvásít'. E-vásölla a fogam az a vadalma.<br />
elvásolódik évásolóudik tn. i. 'elvásik'. Evásolóudott<br />
a fogam.<br />
elvégez évégez ts. i. 'befsjez, végrehajt' (pl. aratást,<br />
dolgot).<br />
elvégzés évégzés fn. 'befejezés, végrehajtás'.<br />
elvégződik évégzőüdik tn. i. 'véget ér'.<br />
elvcnül événüll tn. i. 1. 'túlérik' (pl. ugorka). 2. 'elszalmásodik,<br />
zöldjét elveszti'. A szénája ot vénült : el a<br />
l&bánn :<br />
elver élvér, évér ts. i. 1. 'elpáhol, végigver'. Ugy éveri :,
230<br />
hogy ros-tának se lesz jóu a bű:ri. 2. 'elűz, elkerget'. Gyúcs-csunk<br />
rá :, a füsk maid- éveri innen a szunyo:got. 3. 'elcseng,<br />
elkongat'. E'vérte az óiira a tizeneg-.gyet. \. 'elpusztít, földre<br />
ver'. Csak a jég- é ne vér:né eszt a kizs bu.zál. 5. 'elcsépel,<br />
elgépel'. Uly hallom :, a za-bot is évérték : 6. 'elkölt, elpazarol'.<br />
Akkor este é-vért vaty háromszász pen.-gőijl. 7. 'kissé lecsillapít'.<br />
Meg-eszek ety lo:jéist, legalább rverem az éheimet.<br />
elveresedik éveressedik tn. i. 'elpirul'.<br />
elvérez évérez ts. i. 'vérrel elszennyez'.<br />
elvész évész tn. i. 1. 'elpusztul'. E-vész a jóu:szág azonn<br />
a sová lege.-löijnn. 2. 'sich verliercn'. Sz. E-géssz é- vagy<br />
vesz-ve (— oda vagy, beteges színben vagy).<br />
elveszen éveszen ts. i. 1. 'wegnehmen, abnehmen'. 2. 'nőüí<br />
vesz'. Házasodik a lapát, Eveszi a piszkaját (Nd.). 3. 'varázslással,<br />
boszorkánysággal elapaszt' (tehén tejét). Ennek<br />
a te-hennek vmlaki é-vette a te:jit.<br />
elveszük éveszlik tn. i. 'elvesztődik, elvész' (vmi tárgy).<br />
(Adorján, Avasújváros.)<br />
elveszt (veszt ts. i. 1. 'elpusztít, megöl'. E-veszti ma:gát T<br />
ha mekhal a já:nya. 2. 'verlieren'.<br />
elveszteget (vesztegei ts. i. 'veszteséggel, olcsón elad'.<br />
Né' vóut jóu vá:sár, csak (•vesztegettük a jóu kis tehe:net.<br />
Aszl a ti-nóut csak é-veszlegeltem a vásá:rom, mé nem- akartam<br />
má haza haila:ni.<br />
elvesztet (vesztet ts. i. 'elveszít'. E- ne vesztezsd a forin.lost.<br />
elvesztődik éveszlőijdik tn. i. 'elvész'. Tedd- el a kóu:csot T<br />
mé még éveszlőijdik :<br />
elvet évét ts. i. 1. 'aussáen'. E-vetettem a bu.zál. •— tn. i.<br />
2, 'elvégzi a vetést'. Ha igy jár az idöij, niyír lom, mikor<br />
vetiitjk : él. — ts. i. 3. 'halva szül, idö elölt szül' (állat).<br />
A le'hen é-velelie a bör:nyát. E-veti a koca a malac:cát. Sz.<br />
Vessük el a gony:gyát (= intézzük el s tegyük le róla a gondot).<br />
V. ö. elhány 3., megvét.<br />
elvetél (vetéli tn. i. 'magzatát elveti, halva szüli' (állat).<br />
elvetemedik évelemedik tn. i. 1. 'elferdül'. Egésszenn<br />
é-vetemedett a bog:ja. 2. 'rossz kezelés miatt elmérgesedik'<br />
(a seb). 3. 'elaljasodik, gonosszá lesz'.<br />
elvetődik évetöüdik tn. i. 'véletlenül elkerül, eljut'.<br />
elvisel évisél ts. i. 'abtragen, abnülzen'. Nem- tudom,<br />
éviselem-é vaty : sem a ruhát meg a esizs.nnít.<br />
elvisít cvisil, évisél ts. i. Sz. Evisittya magát (=. visít<br />
egyet).<br />
elviszen éviszen ts. i. 1. 'wegtragen, fortbringen, wegführen'.<br />
2. 'mitnehmen, mitbi ingen'. Sz. E-vitte a góuja az<br />
ozson.nát (= elköltözött a gólya, rövidebbek a napok, nem<br />
kell uzsonna). Esz ne- viszed ( szára:zonn (= ezért lakolni<br />
fogsz).
231<br />
elvörösödik 1. elveresedik.<br />
elzániokolódik ézámokolóudik tn. i. 'elszontyolodik, elkedvetlenedik'.<br />
Bey é vagy zámokolóudva !<br />
elzár ézár ts. i. 1. 'verschliessen, versperren'. Még a<br />
kényért is ézárják előülle 2. 'bebörtönöz'.<br />
elzavar ézavar ts. i. 'elkerget'. Nem 1<br />
tucc itt alud:ni,<br />
mig eszt a púját é nem zavarod in.nét.<br />
elzüllik ézüllik tn. i. 'elhagyja a tejelést, tejét elveszti'.<br />
Ne'kem se igé van te:jem, é-züllöltek ezek a tehernek.<br />
elzsibbad ézsibbad tn. i. 'einschlafen'.<br />
elzsíroz ézsiroz ts. i. 'zsírral beken'.<br />
em emm (-et) fn. 'az m betű egyik neve'. Vö. mö.<br />
ember ember (-t, -erek, -ere) fn. 1. 'mensch, mann'.<br />
a) 'felnőtt ember'. A fi ja is má mivhóunap em-bér sorba<br />
számit: 2. 'férj'. Vimnég belöülde, de az én emberem nemszereti<br />
a tökkáposzdát. 3. 'braver, tüchtiger mann'. -Mij-jér<br />
nem rm-bérél jogóusztál, hanem ety senkivel, akit mék tetartottál<br />
? a) 'képes, való vmire'. E kis vizet hoty hozzon,<br />
á'ra se ember ez a kö:jök. Annak se embere :, hogy egy zsá'kot<br />
odép tegyen : (= arra sem képes). 4. 'barátja, jóembere,<br />
bizalmasa, becsült és szeretett embere vkinek*. Nagyembere<br />
Csákiné:nak, még a pujájál is ot hagyogájja : Ű-nekem<br />
nem- lessz embe-.rem, mig édek. A-pádot jóuk esmértem :,<br />
nagy embere vóul az én apám.nak. 5. 'man, einer, jemand'.<br />
Aktul függ a kaszállás, hotyhát hoty hajiltya bele az ember<br />
a kaszát a fü:be. Csak aszt higgye az em:bcr, amit lát- Mit<br />
tuggyon az ember vele lenni ? a) általánosságban gyakran<br />
jelöli az első személyt: Nem- tud az ember tülledek szónhoz<br />
jutni: (— én). Te- meg minygyá az- dörzsölöd az ember öra<br />
adá (= az én orrom alá). Enni se haggyák az em:bért (= engemet).<br />
Ne- beszéjj ijene:kct, mer ekuláltalod az em:bérl (= engemet).<br />
Te- meg minygyár összeteremted az em.bért (= engemet).<br />
Ne-héz az ember dóu:ga (= az én dolgom). Sz. Néz-ze meg az<br />
ember! (= lám! nézd csak! korholó értelemben). Aki<br />
em-ber, annak má vc-res a fe:je (= késő reggel van már, azóta<br />
összeverekedtek a korcsmán a duhaj emberek). Em-bér<br />
vagy a gádonn ! (= ember vagy a talpadon). Ember vaty<br />
te a gádom, Mint a szar a lapádonn (ironikus dicséret). Km.<br />
Több- az ember vagyon nézkül, mint a vagyon ember né:küll<br />
(= többet ér az életrevaló szegény, mint az élhetetlen gazdag).<br />
Ember teszé foga:dásl, eb', aki megáj:ja (mondják a<br />
nem teljesített ígéretre). Isten a gaz.da, em-ber a szóu.ga<br />
(= ember tervez, Isten végez). Az i-dőii a gaz.da, az ember<br />
a szóu:ga (= gazdaernbernek az időjáráshoz kell alkalmazni<br />
a terveit). Aki egyre nem ember, másTa se ember : az (= aki<br />
egy pályán hasznavehetetlen, másra sem való). Kicsi ember<br />
nagy bottal jár: (kicsiny, de élénk nemi életet folytató
232<br />
emberről). Veres kutya, ve-res lóu, Veress ember ety se jóu<br />
(= a vöröshajú ember rossz ember szokott lenni). Nemlehet<br />
az ember fá:bull (= nem vonhatja meg az ember magától<br />
az élet örömeit). Sose tuggya az ember, mire lép ki a házibuli<br />
(= a szerencsétlenség, halál mindenfelé ott leselkedik az<br />
emberre). Szep-tembér szép- ember, ok'tóubér csúf- ember,<br />
november rossz- ember (az őszi hónapokra vonatkozó szabály).<br />
L. gazember, gazda-ember, házasember, jóember, legényember,<br />
mesterember, nagyember.özvegy ember, rosszember.<br />
emberei 1. megemberel.<br />
emberesedik 1. megemberesedik.<br />
emberkedik embérkedik tn. i. 'derekasan forgolódik,<br />
derekasan viseli magát'. Embérkeggyetek:, jija:jim, ha<br />
élni akartok a vilá:gonn.<br />
emberkerülő embérkeriillöü mn. 'magábavonultan élő,<br />
embergyűlölő'.<br />
embernyi ember embernyi ember fn. 'meglett ember,<br />
felnőtt ember'.<br />
emberség emberség (-et, -e) 1. 'veleszületett jóság, jóindulat,<br />
emberi érzés'. Seggithetet vóun azonn a szegé vén<br />
emberé, ha let vóum benne emberiség. Nincs- ab.ba ecs cseppemberség<br />
:, még a rokonnyáhos se : 2. 'illem, tisztesség, illendőség,<br />
becsülettudás'. Köszönni se- tucc? Nem- tanultál embérséget?<br />
Ha a-pád meg nem tanitolt emberségre, hát ém mektanitalak<br />
: 3. 'hitel'. Van' tám még annyi emberségem a zsidóunál,<br />
hogy aggyon egy liter pájin:kát. Sz. Még aszl a kis há'zat<br />
se tutta vóum megvenni a maga e mb é r s é g é : b ü 11<br />
(= a maga erejéből). Km. Emberséggel: ma-rékkál: ! (= ha<br />
valamiből kínálnak, ne végy mohón, hanem mértékkel).<br />
Ku'tyának kwtya az embérsé:ge (= rossz embertől ne várj<br />
jóindulatot).<br />
emberszag emberszag fn. 'emberi illat, az ember szaga'<br />
Em'bérszagot érzek: ! (meséből).<br />
emberszerető embérszeretőij mn. 'barátságos, nyájas'.<br />
emberszólás embérszóullás fn. 'rágalmazás'. Km. Igazmgndás<br />
nem' embérszóullás: (= a rosszat megmondani<br />
másról nem vétek, ha igaz, amit mondunk).<br />
embertelen embertelen mn. 'önző, kegyetlen'.<br />
emel emel (emelek, -esz) ts. i. 1. 'heben, aufheben'.<br />
Ne- emeld aszt a nehézs zsá.kot. 2. 'növel, fokoz (árat).' Fej'jebb<br />
eméték a sóu á:rát. 3. 'az elkevert kártyacsomóról egy fogást<br />
levesz s a csomó alá teszi' (kártyamüszó). L. fel-, megemel.<br />
emeledik — (-ek, -él) tn. i. ültéből, fektéből fölkél'.<br />
Emelegy : má, jóu fi:ju; be' nehezem mozdulsz! L. felemeledik.<br />
emelés emelés (-t, -e) fn. 'heben, hebung'.<br />
emelet ~ (-et, -e) fn. 1. 'stock'. 2. Sz. Nehéz'ez a: tál.
233<br />
£-géssz eggy emelet: (= van mit emelni rajta). Vö.<br />
kontignáció.<br />
emeletes ~ mn. 'emelettel bíró' (pl. ház). Vö. kontignációs.<br />
emelget eméget (-ek, -él; -ssek, -ss) ts. i. 'gyakran emel<br />
vmit'.<br />
emelkedik emelkedik (-ek, -él) tn. i. 'növekedik, nagyobbodik,<br />
fokozódik'. E'mélkedik a zab á:ra.<br />
emelős emelöiis mn. 'gyönge (állat), melynek jártányi<br />
ereje sincs'. (Az ilyen állatot ugyanis csapófával kell emelgetni).<br />
E-melőijs a lo:va, ök:re. Kér fé: má I Nr vaty tán<br />
eme:lői)s.<br />
émely éméi (-t, -e) fn. 'a jószág hátán keletkező csomó,<br />
mely férgekkel van tele'.<br />
émelyedik émejedik (-ell, -ne) tn. i. 'keveredik, felkavarodik'.<br />
Még é-mejedik tülle a gyom:rom, ha rá-nézek is : L. felémelyedik.<br />
émelyeg émejeg (éméjgelt, -jegne) tn. i. 'kevereg, undor<br />
miatt háborog' (gyomor).<br />
émelygés éméigés (-t, -e) fn. 'hányinger, a gyomor felkeveredése'.<br />
•<br />
émelygős éméjgöüs mn. 'undort keltő'. Éméjgöüs édes.<br />
emerre emére hsz. 'herwarts'.<br />
emerrünnen emérünnen hsz. 'von dorther'.<br />
emészt emészt (-ek, -él) ts. i. 'verdauen'. Sz. Csak a<br />
bosszúsággal emészti m a : g át ( = kínozza, gyötri,<br />
sorvasztja). L. megemészt.<br />
emésztő emésztőü (-t, -je) fn. 1. 'az árnyékszék szennygödre,<br />
szennytartó medencéje, ürege'. 2. 'lúd vagy kacsa<br />
eledelébe vegyített széndarab, mely arra való, hogy jobban<br />
emésszen tőle az állat; homok v. föld, melyet a tyúk az emésztés<br />
elősegítése végett eszik'.<br />
Emi ~ (-1) fn. 'az Emilia név változata'.<br />
emleget ~ (-ek, -él) ts. i. 'öfter erwáhnen'. Nr. A néphit<br />
szerint a esuklás annak a jele, hogy emlegetik az embert.<br />
V. ö. esuklás, csuklik. L. el-, megemleget.<br />
emlék emlék (-et, -je) fn. 1. 'andenken'. Ve-gyen nekem<br />
ety keszkenőéit emlég:be. 2. 'denkmaP. Szép- emlék ez ötszáz<br />
esztendői):rüll (templomról).<br />
emlékezik n., 1. emlékszik.<br />
emlékszik emlékszik (-ek v. -em, -él; emlékszünk, emlékesztek,<br />
emlékeznek; emlékesztem, emlékezett; emlékezzen ;<br />
emlékezne) tn. i. 'sich erinnern, gedenken'. Ém- má nememlékszem<br />
rá, mikor: vói}t.<br />
en enn (-et) fn. 'az n betű egyik neve'. L. nö.<br />
én ~ sz. névm. 'ich'. a) birtokos jelző szerepben : 'mein'.<br />
Az én udvaromonn. b) nyomatékképpen : Éntüllem 'von mir',
231<br />
évéllem 'mit mir' ; émbennem 'in mir' stb. Sz. Kv vagyok, é<br />
vagyok, az égig látok: (hencegő embert jellemző szólás).<br />
Mé nem- szépem beszéli az emberrel, hanem holy hál ki- v a g y ok<br />
é vagyok, az é • g i g látok: (= hetvenkedve). L.<br />
engem.<br />
Endre ~ (-ét) fn. 'férfi személynév'.<br />
ének ének (-et, -e) fn. 'egyházi ének, vallásos ének'. Sz.<br />
E-téveszletted az ének hang:ját (= elhibáztad a dolgot). O'jg.<br />
hosszú :, mint a szenliványi ének : (előadásról, meséről). A<br />
tetves ember éneke (a III. zsoltár tréfás elnevezése : „Óh, mely<br />
sokan vannak, Akik háborgatnak Engemet, én Istenem !")<br />
énekel énekéi (-elek, -esz) ts i. 'singen'. K. Ne -<br />
énekéi :<br />
má ! (mondják, ha a gyermek hangosan, elnyújtott hangon<br />
sír). Sz. Énekel a még a fija temeté:sinn (= túléli a fiát). L.<br />
elénekel.<br />
énekes koldus énekes kóudus fn. 'olyan koldus, aki vallásos<br />
énekek éneklésével koldul',<br />
énekszó énekszóu fn. 'gesang'.<br />
enged enged (-ek, -él) ts. i. 1. 'menni hagy, ereszt, bocsát'.<br />
Eng eggy elek csak engemet o'da. — tn. i. 2. 'olvad'. Mán<br />
en-gedetl e kicsit a jöül ja.gya. Sz. Nem' enged a negyvenynyóudz.bull<br />
(= nem tágít, makacsul ellentáll). Erygeggyen a<br />
jőüd a pör:nak (= engedjen egyik ember a másiknak). L. el- r<br />
fel-, ki-, megenged.<br />
engedelem engedelem (-elmet, -élme, -élmivel) fn. 1. 'engedély,<br />
erlaubnis'. Hogy mertél oda menni az én engedélmem<br />
néküll ? 2. 'bocsánat'. Vá'tik kérte az engedelmet. Mán c>ygeiélmet<br />
kérek, ha valamit vétettem gazduram:nak. — Kész- az<br />
et]gede:lem, Gywri 'A. 'engedelmesség, szelídség'. O'jg, vaty le,<br />
múzsám, mint az erygedelem (Nd.).<br />
engedelmes engedelmes (-enn) mn. 1. 'szófogadó, gehorsam'.<br />
2. 'meleg, langyos'. Ng-, mos má engedelmesebb időij van<br />
ide : be (= be van fűtve).<br />
engedetlen n., 1. szófogadatlan.<br />
engem, engemet engem, engemet sz. nm. 'mich'.<br />
ennek előtte ennek előijtle hsz. 'ezelőtt, régen'. Asz- szokták<br />
mondani ennek előijtte a régi ore:gek, hogy min-de víznek a<br />
maga árkába kél jói:ni.<br />
enni-innivaló enni-innyavalóu fn. 'étel és ital'.<br />
ennivaló ennivulóu (-1, -ja) I. mn. 'ehető, evésre alkalmas'.<br />
2. fn. 'étel, élelmiszer'.<br />
ennyi ~ (-1, -je, -inn) nm. iso viel'.<br />
ennyire ~ hsz. 1. 'ilyen messze, ilyen távolra'. 2. 'ilyen<br />
nagyra, ilyen sokra'.<br />
ennyiszer ennyiszer hsz. 'ily sokszor, ennyi ízben'.<br />
eny enny (-et) fn. 'az ny betű egyik neve'. L. nyö.<br />
ény 1. íny.
235<br />
enyém enyém (-et, -ek) birt. nm. 'mein'.<br />
enyészlik 1. elenyészlik.<br />
enyhíts enyhöijs (-önn) mn. 'langyos, langymeleg'.<br />
Mozs- meg jóm enyhöijs vizbe.<br />
pnyhüi enyhült (-üti, -üjjön, -ülne) tn. i. 'langyosodik,<br />
langyossá lesz' (pl. a víz). L. megenyhül.<br />
enyv ~ (-et, -e, enyvivéi) fn. 'leim'.<br />
enyves
236<br />
2. ér ér (-ek, -sz) ts. i. 1. 'tangó, contingo, berühren'.<br />
Ok már e-levent ér a : tű. Jów széna tessz: e, ha sok esöii nem<br />
é:ri. a) (tárgyatlan használatban) Az in-gemhez ért a piszkos<br />
kezi:vél. 2. 'erreichen, reichen'. a) (térben) Fekállok ety szék-re,<br />
mé nem- érem a geren-.dát. Nem- éri a lábom a fene:kit. Nemér<br />
ez a villa_ ojam magas:ra. b) (időben) Jö-vőiire má szüretelünk<br />
eb:bül, ha ér:jük. tn. i. 3. 'jut, eljut, érkezik'. Ránkesteledik:,<br />
mire Berekre é.-rünk. ts. i. 4. 'értékkel bír'. Nem- is<br />
ér a többet husz kráicár:nál. 5. 'nyer, hasznot nyer'. Nem- ér<br />
ű av.vál (a lóval) sem-mit:, nem- tud ű av.vál hg-za se memni:<br />
So'kat is érsz avval a ronygyozs börnyu:vál! É-rőijt érek ém:<br />
má evvel a kis- fijuval is: 6. 'használ, jó hatással van'. Hátoszt<br />
ért- valamit, hoty sóus vizzél megmos-tad? Nem- ért: a<br />
semmit:, még da-gattab let tükle. Sz. E g y • m á s t éri ott<br />
a ke:reszt (= sűrűn van). Sokat ér (= sok pénzt ér,<br />
értékes). Az a kis esöü s o - k a t ért most úi:ra (= sokat<br />
használt). Nem- érjük mi mán el: aszt, koma I — H
237<br />
erdő erdői) f-t, erdeje) fn. 'wald'. II. Erdő hn. (Egri,<br />
Óvári, Patóháza). Sz. Fát viszel az érdöijre: (= ajándékod<br />
v. segítséged fölösleges, nem szorultak rá). Km. Erdődre<br />
tői)-két nenr kél hördami (= a gazdag ember nem szorult<br />
ajándékra). Er-döijre áktóut, libára jármot nem- kél ten:ni<br />
( = haszontalan, fölösleges munkát ne végezz). Farkasnak<br />
nem- kell az erdőül mutat:ni (= kiki, amit kedvel, annak<br />
üzésére nem vár biztatást). Ety<br />
még nem csinál tavaszt).<br />
fa nem- erdői) ( = egy fecske<br />
Erdőalj Erdöüajj hn. (Vámosoroszi).<br />
erdő-berdő érdőü-bérdöi) fn. 'erdő'. Erdőübe-bérdöübe<br />
szarkák verekellek (gyermekvers). Erdőübe-bérdöübe jukas<br />
menyasszont hordoznak (találós mese).<br />
erdőbiró érdöijbiröu fn.'az erdötársaság ügyeinek vezetője'.<br />
Erdőföld Erdöijföijd hn. (Vámosoroszi).<br />
Krdöbát Erdöiihát<br />
Szatmár megyében'.<br />
tn. 'a Tiszától délre a Tur folyó vidéke<br />
Erdöbely Erdöijhejj hn. (Csengerbagos, Szamosbecs, Kisar)<br />
erdőkerülő érdöükerüllöü fn. 'erdőőr, erdőcsősz'.<br />
Erdős láza Erdöiis láza hn. (Kőszegremete).<br />
erdöszél érdőüszél fn. Nvaldesrand'.<br />
erdőtársaság érdöijlársaság fn. 'az Erdő nevű határrész<br />
tulajdonosainak egyesülete',<br />
ered 1. eredj.<br />
Krcdhát Erethál hn. (Kölese).<br />
Eredhegy alja Erelhegy ajja hn. (Mánd).<br />
Eredhegyi erdő Erethegyi erdői) hn. (Penyige).<br />
eredj eriggy, eiggy, eriggyél (enyhébb felszólítás, kérés)<br />
(tb. sz. eriggyelek) h. i. 'menj el, távozzál'. Eics csak a lw<br />
utá jele ! E-riggyetek innem, mé megrúg a tehén ! Eriggyél<br />
cl iiv.ncy, kis fi.jam, mémeg-ül a för:gács (gyöngéd felszólítás).<br />
Sz. E • r i g y mg m a g a d : n a k, /'óy fi:fu ! (= hagyd el<br />
magad !) E - r i g y magadnak, te 1<br />
is ojá vagy. Erigy<br />
dówgodra ! (= hagyj békén !)<br />
éregél éregéll (-éli, -élne) tn. i. 'ereget, lassankint megérik'<br />
(gyümölcs). Máid- erulá jog e már ércgélni job:bann.<br />
erejettem felett erejelté felelt hsz. 'erőm fölött, erőmön<br />
fölül'.<br />
érés érés (-1, -e) fn. 'reifen'.<br />
eresz ~ (-t, eressze) fn. 'a házfedél kinyúló része, vordach,<br />
traufe'. Sz. Az e-resz alatt a: kóucs (= hiányzik egy<br />
kereke, bolond).<br />
ereszcsepegS ereszcsepegői) fn. 'ereszcsatorna, melyet az<br />
ereszről lecsorgó csővíz vájt'.<br />
Ereszén Ereszén hn. (Sárközújlak). Vö. Ereszvény.<br />
eres/.yő erezgöü (-t, -je) fn. 'lejtős szánút, v. domboldal,<br />
melyen a gyermekek szánkókkal leereszkednek'.
238<br />
ereszgözik erezgőüzik (-ók, -ol) tn. i. 'lejtőn lefelé szánkózik'.<br />
ereszkedik ~ (-ek, -el) tn. i. 1. 'sich herablassen, sich<br />
senken'. Ng-, most e-reszkeggy a vállamra. 2. 'növekszik'.<br />
Hasa ereszkedett. L. le-, megereszkedik.<br />
ereszt ~ (-ek, -el, -ürjk, -etek, -enek) ts. i. 1. 'bocsát,<br />
enged'. Erezd, Lina, a gályámat (Nd.). E-rez dóirgomra ! Bőrteresztett<br />
az iccé-.be. Ez a hírnyóu még le-vet ereszt magá.-bull.<br />
2. 'a szövőszéken a hátulsó hasajóra csavart fonálrétegből<br />
egy-egy fognyit legöngyölít'. Eggyel, kettőül, hármat ereszt<br />
(= egy, két, három fognyit). 3. tn. i. 'rajzik, rajt ereszt'.<br />
Gyertek ha-már ! E-resztett a: méi. ts. i. 4. 'növel, nőni hagy'.<br />
Hasat ereszt, szakált ereszt. 5. 'hosszában belesző'. Csvkot eresztettem<br />
a vászom.ba. 6. tn. i. 'hoz, fizet, jövedelmez'. Gyerj-génn<br />
eresztett a bw.za. K. A nadrágba eresztett (= szart). L. be-,<br />
bele-, el-, fel-, ki-, le-, meg-, összeereszt.<br />
eresztés eresztés (-t, -e) fn. 'a hátulsó hasajóról egy-két<br />
kerékfognyira legöngyölített fonál' (kb. 10—20 cm.). Amnyi<br />
dóugö vóut:, hogy a-lik szültem három eresz:tést. Vö. ereszt 2.<br />
eresztett esik eresztet esik fn. 'a vászonba hosszában szőtt<br />
csík'.<br />
eresztett leves eresztet leves fn. 'rongyos leves, melybe<br />
tojás és liszt keveréket csurgatnak a kanálból s úgy főzik föl'.<br />
eresztget erezget (-ek, -él) ts. i. 'bocsátgat, lassan kikiereszt'.<br />
eresztíís eresztöüs mn. 'jól fizető, magot bőven adó'<br />
(búza). E-resztőüs lessz az idénn a bu:za.<br />
Ercszvény Ereszvény hsz. (Atya, Fehérgyarmat).<br />
Ercthát, Erethegy 1. Eredhát, Eredhegy.<br />
éretlen éretlen mn. és hsz. 'unreif. Megeszik: eszt még<br />
éretlen: (= éretlen állapotban).<br />
érett n., 1. 1. ért.<br />
érettem 1. értem.<br />
érez ~ (érzek, érzel, érzünk, eresztek, éreznek: eresztem,<br />
érzett; érezzék; éreznék; érzem, érzed, érzi, érezzük, érzitek,<br />
érzik) ts. i. 1. 'érintéssel, tapintással észrevesz'. Nem- lom,<br />
micsoda keménnyet érzek itt a fene:kinn. 2. 'szaglással észrevesz'.<br />
Még mos- se érzek ennek a zsirosfazoknak avas sza:gát.<br />
3. 'sejt'. Vesztit érzi. Ez a ku-lya valami báik érez: 4. 'empfinden,<br />
fühlen'. Id- bak felőüll érzem a fá:jást. Sz. Nem- jóul<br />
érzi ma:gát (= rosszul van, beteg). L. megérez.<br />
erge érge (-él, -éje) fn. 'lapos, mocsaras ér'. (Csaholc.)<br />
I. Erge 'pataknév'. (Komlódtótfalu.) L. Galambos erge, Kútergéje,<br />
Nádaserge.<br />
Ergebát Ergehát hn. (Kisar, Nagypeleske).<br />
Ergepatak Ergepatak 'pataknév'. (Szamosbecs.)<br />
eriggy, eriggyél 1. eredj.
239<br />
érik érik (ért, érjen, érne) tn. i. 1. 'reif werdcn' (pl. gyümölcs).<br />
2. 'savanyodik (káposztáról), erjed, rothad (trágyáról)'.<br />
Érni kél még ennek a káposztá:nak. Ne- hörlátok vóum<br />
még eszi a szálmázs ga:nét, had- éri vóum: még. Sz. Érik a<br />
szikva (mondják a vidám hahotázásra). L. el-, le-, meg-, oda-,<br />
össze-, ráérik.<br />
érkezés érkezés (-t, -e) fn. 'ráérés, ráérő idő'. An-nyi<br />
érkezésem sincs:, hogy a házal összeszeggyem:<br />
érkezik érkezik (-ek, -él) tn. i. 'ráér, ideje van vmire'.<br />
Mos- nem- érkeziin mesél mondami.<br />
erkölcs érköijcs' (-öt, -cse) fn. 'természet'. Hát sok-féle az<br />
ér:köijcs.<br />
erkölcsös érkőijcsös mn. 'makrancos, akaratos, makacs'<br />
(ló). Fene érkőijcsös lovakká kellett olt az embernek nyövckedni !<br />
Érmcző Érmezöij hn. (Nagykolcs).<br />
erő eröij (-t, ereje, erejek) fn. 1. 'kraft, stárke'. 2. 'szesztartalma<br />
(alkoholnak), szénsava (ásványvíznek)'. Dug- be az<br />
üve.-get, mer é-megyen az ere:je (ásványvízről). Sz. Ez a csír-ke<br />
e-r ő ij n e k erejével b el e fele mászik a tüz-be (= minden<br />
erejével, szánt-szándékkal). E T ö ij n e k rr e j é v é l<br />
mászol vaun az ágyra fele. E r ő ij t vészé r á j l a<br />
(= elhatalmasodik rajta). Ű- se valamj nagy eröij (— ő se<br />
igen erős).<br />
1. érő éröij mn. 1. 'reichend'. Derekig, gatyakölésig érőij<br />
üiz. Bokájig éröij sár. fn. 2. 'érték, vagyon'. Né- vóut akkor<br />
a vöijlegén:nck lá szász- forint érőij je se: Áz Is'té se vészé rajta<br />
kél krajcár é:rőijt. Sz. Ér ő ij t érek ém: má evvel a kisfijuval<br />
is: (= sokat érek, sokra megyek). L. érőn.<br />
2. érő éröij mn. 'reifend'. Epércl éröij korié. Búzával éröij<br />
körte. Sz. Rúddal éröij álma (szójáték).<br />
erőködés, -ködik 1. erőlködés, -ködik.<br />
erőlködés eröijködés (-1, -e) fn. 'anstrengung'.<br />
erőlködik erőijködik (-ök, -ol) tn. i. 'sich anstrengen'.<br />
erőltet eröijlet (-ek, -él; -em, -ed, -i) ts. i. 1. 'kényszerít,<br />
erőszakol'. Ne- erőijtessélek a tanullás:ra. Ne- eröijtest, ha nem<br />
akar in:ni. 2. 'szorongat, ingerel, rá-rájön'. Eröijteti a hányás,<br />
a szarás, a kacagás. Sz. Uty szereli ol lenni, hogy asz ö-k é s<br />
eröijteti: (= meg akar szökni). L. megerőltet.<br />
érőn éröijnn hsz. Sz. Éröijnn ér (= érve ér, közel ér,<br />
nagyon ér). Nem gyűlt meg a kredenc, pedig már ér ö ij nn<br />
érte a: lang (Kispalád).<br />
erős erőijss (-enn) mn. 1. 'stark, kraftig'. 2. 'kemény,<br />
szívós'. Jóu' erőijss ez a tész:ta, nem- lágy: e. Ez a fn e-rőijsseb,<br />
mint a: gyep (= nehezebb kaszálni). 3. 'nehéz'. Nem- dóugosztam:<br />
sem-mi erőijzs dóugok. Mos- má nngyonn erőijss a<br />
vizs:ga. Mennyi kdőij vam mék hátra ! — fkzeneggy eröijs<br />
hét. 4. 'bódító, erős hatású'. Eröijs pájiyka, erőijzs dohány.
240<br />
5. 'csípős, marós ízü'. Erőüss ecet, eröijs paprika. 6. 'sötét',<br />
Erőüs kék. Sz. ETŐÜS, mint a mé-reg, ez a papri:ka ( = igen<br />
csípős). ETŐÜS, mint az oláecet:, kilenc icce ety főü:zet (ír.<br />
gyönge, erőtlen emberről). Km. Aki e-röijssebb az- a hatálma: -<br />
sabb (== sokszor nem az igazság, hanem az erőszak győz).<br />
erősködik erőüsködik (-ők, -ol) tn. i. 'bizonykodik, erősen<br />
állítja, vitatja igazát'. A fi-ju vá-tig erőüsködöt:, hogy ü ok<br />
se vóut'.<br />
erősödik erőüssödik (-ők, -ol) tn. i., 1. megerősödik,<br />
erőstermészctíí erőijstérmészelü mn. 'edzett, erösszervezetű'.<br />
erőszakos erőüszakos (-onn) mn. 'gewaltsam, ungestüm'.<br />
erőtet 1. erőltet.<br />
erre ere hsz. 'ezen irányba'.<br />
erre-arra ére-ara hsz. 1. 'ide-oda'. Nem- burull össze a<br />
leve:le, csak ot libog ere-a:ra. 2. 'így meg úgy'. Ekeszle szid'ni,<br />
hogy „De- az apád Istenit ére-ara."<br />
errébb érébb hsz. 'idébb, ide közelebb'. Üjj' érébb: !<br />
errébb-arrább érébb-árább hsz. 'idébb-odább'. Nem- dolgozik:,<br />
csak ol lazsukáll érébb-Cr.rább. Ok kullogott: a kóurházagba<br />
érébb-á:rább.<br />
erre mejj amarra ére meg amára hsz. 'így meg úgy'.<br />
A felesége mán a ka-punál várta:, holy „Te-, ére meg amara /"<br />
Ekezdel rá veszekedni me-gént.<br />
erről ériül hsz. 1. 'ezen az oldalon ; erre az oldalra'.<br />
ETÜII áll a Csákói), lük meg a Róírzsi. ETÜI tedd a ko.sárt<br />
ém- mellém: — nu. 2. 'innen, innen felől'. Terebes é-rül van<br />
a Tu:ronn, Egri mek tűk vg rái:ta. — Sz. Mimkcggy anmak<br />
a-kar érüll, akar: tull (= mindegy, akárhogy végzed, akármit<br />
csinálsz vele).<br />
erről felöl irűl felőüli hsz. 'innen felől'.<br />
errülső érüsöü mn. 'innenső'.<br />
errünnen érünnen, érünnén hsz. 'innen, innenröl, innen<br />
felől'. V. ö. arrunnan, arrunnen.<br />
erszény erszény (-ént, -énnye) fn. 'geldbeutel'. Sz. AM'<br />
ki nyitni az ér:szént (= sok pénzt kell kiadni, bőkezűnek kell<br />
lenni). Km. Akinek hamar ütöij keze van, annak fi-zetőü<br />
erszénnyé legyen: (= a kötekedő, verekedős természetű ember<br />
könnyen bonyolódik peres ügyekbe).<br />
1. ért ért (-enn) mn. 1. 'reif (gyümölcs). Éri korié. 2.<br />
'összeerjedt, jól megrothadt'. Érd gané.<br />
2. ért ~ (-ek, -él; -em, -ed, -i) ts. i. 1. 'verstehen'. —<br />
tn. i. 2. 'sich verstehen'. Nem- érlek a kártyá:hoz. Sz. Ügyért<br />
hoz:zá, mint a lyuk- az ábécé:hez (= nem ért hozzá). Érti,<br />
mint a macs-ka a fin:gást (tr. = jól érti). Értem, wram, hoty<br />
tarisz:nya, de nem- tudom, mi vam bcn:ne (= magyarázd meg<br />
jobban a dolgot). L. elért, megért.
241<br />
3. -ért, -ért, -ér (értem, érted, érte stb. = für v. um mich,<br />
dich, ihn stb.) nrag 1. 'für, im tausche'. Nem -<br />
adnám eszt a<br />
malacot a börnyu:dér. 2. 'für, im interessé'. Mekhalok a róuzsámér<br />
(Nd.). 4. 'miatt'. Ne nézd, róuzsám, gyászos életemet,<br />
yiin leérlel szévcdem ezeket (Nd.). 5. 'végett'. Meny gyek a<br />
kovácsnál az ekevasér: E-kütlem a szekeret Em-májér: (= E.<br />
után). Megissza az ember a haszná:jér.<br />
értet érlel (-ek, -él; -em, -ed, -i) ts. i. 'vmihez érint'.<br />
Alig érlelem hozzá az é:lit, mán é vágja:<br />
értetlen r*< mn. 'nehéz felfogású'. Frne értetlen ember ez<br />
az András ! Beszéltem eggy óyrájig neki, mig megértette.<br />
érvágás ~ fn. 'aderlass'.<br />
éixájjó érvágóu fn. 'schnápper'.<br />
érzékenycdik 1. elérzékenyedik.<br />
érzéketlen valóság érzékelte valóuság fn. 'élettelen dolog'.<br />
É' se vagyok érzékelte valóu.ság (= én is megsajnáltam).<br />
érzik ~ (érzett, érezzen, érezne) tn. i. 1. észrevehető'.<br />
Érzik mán itt e kis me:leg. 2. 'es riecht'. Ide érzik a szaga<br />
a meszelés:nek. L. megérzik.<br />
Erzsébet Erzsébet (-el) fn. 'női személynév'. L. Bözsi,<br />
Erzsi, Erzsike, Erzsus.<br />
Erzsi Erzsi,<br />
változata".<br />
Erzsi (Avasújváros) (-1) fn. 'az Erzsébet név<br />
Erzsike Erzsike (-él) fn. 'az Erzsébet név deminutivuma'.<br />
Erzsus Erzsus (-1) fn. 'az Erzsébet név változata'.<br />
es ess (-el) fn. 'az s betű egyik neve'. Sz. E-gyenes:,<br />
mint az ess 1<br />
(ir. = görbe). L. sö.<br />
és ~ ksz. 'und' (igen ritka). V. ö. aztán 2., meg, oszt.<br />
esedezik ~ (-ctt) tn. i. 'hulldogál, hulladozik'. Nem'<br />
esett az esői), mikor a búzát hörhrtok ? — E'sedezed biz: a.<br />
esencia 1. esszencia.<br />
esenkedik<br />
rimánkodik'.<br />
eseijkedik (-ek, -él) tn. i. 'eseng, esedezik,<br />
esernyő esernyői) (-t, -je) fn. 'regenschirm'.<br />
esés esés (-t, -c) fn. 1. 'csapadék, eső v. hó'. Lesz- valami<br />
esés, me na-gyonn álmos vőulam: ma. Mék tg valami esés<br />
lesz:, holy uty fái a lyuksze:mem. 2. 'lejtés, meredekség*.<br />
Nagy esése van ott a domb:nak.<br />
esetlen r— (-üli) mn. 1. 'formátlan, idomtalan'. Hát<br />
kjén esetiem pácát váktál magad-nak ? 2. 'ügyetlen, félszeg'<br />
(ember). 3. 'idétlen, durva' (tréfa).<br />
esett ~ mn. 'döglött, dögben elhullott'. Eset marha,<br />
eset jóuszág.<br />
esik ~ (-em v. -ek, -él; -tem, -tél, -ett; -sek, -sél, -sen ;<br />
-nék, -nél, -ne) In. i. 1. 'fallen'. Mai- segr' estem: 2. 'es regnet,<br />
es schneit'. 3. 'kerül, jut'. Ne-kem estek azok a rósz, sová<br />
jőü:dek. Éppenn utamba eset:, hát meg-nésztem: Valami<br />
Csüry l'..•Imi : Szamothátt szútár I. 16
242<br />
veszedelmes nyavajába esett a já:nya. \. 'történik, előfordul,<br />
van'. Ugy eshetik:, hoty szom-batra mán ikhü leszünk: Mászszor<br />
izs gyere él, ha ugy e:sik. It jóm gyepelés esik a jóuszág:nak.<br />
Ott -<br />
, ahun e-desapám jó, /oy vastag rend esik: 5. 'fekszik,<br />
van'. Meggyes é-re esik: ne, nap-keletre: Mé-re esik az a<br />
Mezöüberény ! Fördüj meg:, mer igy nem esik kezem ügyi:be.<br />
6. 'behagen'. Hogy esne neket, ha hirtelé jóuk hadba vágnának ?<br />
E-gyé mék, ha jóul e:sik. Ne-fiezenn eset neki, hogy megmgnlam<br />
az iga:zat. 7. 'lejt'. It nagyö hírtelen esik a hegyóir.dál. il.<br />
'támad'. Okhum meg az amnyejnak eset:, hogy mij-jér engelle:<br />
él. Sz. Pöülyöngőijsönn esik (= zokon esik). Térbe esik ( = áldott<br />
állapotba jut). Ugy esik:, mintha dé-zsával öntenek:<br />
(= nagy zápor van). Mi-kor esik Natyszombalon naeesötörlök ?<br />
(szőj., felelet : mint másfelé). Km. Aki naty fára hág, nmgyot<br />
esik: (= minél merészebbre vállalkozol, annál nagyobbat<br />
bukhatol). Nem- esik messze az álma a fájá:tull ( — amilyen<br />
a szülő, olyan lesz a gyermek). L. be-, bele-, el-, fel-, ki-,<br />
leesik, meges, megesik, neki-, össze-, rá-, utána-, visszaesik.<br />
Eskámborja Eskámbórja hn. (Kisar).<br />
esket ~ (-ek, -él) ts. i. 'trauen'. L. megesket, összeesket.<br />
esketés esketés (-1, -e) fn. 'trauung'.<br />
eskola 1. iskola.<br />
esküdözik ~ (-ök, -ol) tn. i. 'minden csekélységért megesküszik,<br />
egyre-másra esküszik'.<br />
esküdt esküit (-ek) fn. 'a községi tanács tagja'. Máskép :<br />
esküit ember.<br />
esküszik (-ök v. -öm, -öl; -üdölt; -üggyön; -üdve)<br />
1. 'schwören'. 2. 'esküvőjét tartja, házassági fogadalmat tesz'.<br />
Kék hete vóut a kész-fogóu, va-sárnap esküsznek. Sz. Dijóuja<br />
alatt esküitek (= vadházasságban élnek). L. le-, megesküszik.<br />
esküvő esküvői) (-1, -je) fn. 'trauung'. Nr. Az esküvőt<br />
a templomban kell tartani, mert csak úgy lesz boldog a<br />
házasság. Este nem jó esküvőt tartani. Ha esküvő után kijövetelkor<br />
a menyasszony lép először a templom küszöbére,<br />
akkor ő viseli a háznál a kalapot, ha a vőlegény, akkor viszont<br />
ő lesz az úr a háznál. Ha az esküvő napján a templomban<br />
keresztelő van, szerencsét hoz az új házaspárra, de ha temetés<br />
van, az rosszat jelent. Ha az esküvő alkalmával szép idő van,<br />
az annak a jele, hogy szereti a vőlegény a menyasszonyt.<br />
Ha az esküvőn a menyasszony sír, jó fejőstehene lesz.<br />
esmér, csmerkedik 1. ismer, ismerkedik.<br />
eső esői) (-1, -je) fn. 'regen'. Fajai: sebess esői) (= gyors),<br />
csendes esői) (lassú), suhogém esői) (= futó zápor), szitállóu<br />
esöü (= szemerkélő), pászmás esői) (= hol megindul, hol<br />
megáll), csepérgői) esői) (= lassan csepegő), havas esői)<br />
(= hóval vegyes), bugyborékos esői) (= buborékot keltő),<br />
jeges esői) (= jéggel vegyes), nalyszemü esői) (= nagy csép-
243<br />
pékben hulló). Sz. Aszk üzenem ne:ki, hoty ha e-sik az esőü,<br />
ájjon az eresz alá (tréfás üzenet). Eshet ére: mán<br />
aT a ny eső ü i s :, nem használt en:nek (későn kapta az<br />
esőt). É-sőüre áll az i:döü (= esni készül). Sok' esőü járt ára<br />
magok \e:le (mondják tréfásan a magas termetű embernek).<br />
Esőü után köpenyeg (= clipeum post vulnera). Km. E-sőüt,<br />
púját, ronygyozs gubát so-ha se kél kér:ni (= úgyis ád az<br />
Isten). E-mült esőünek nem- kél köpe:nyeg (= baleset után<br />
késő a védekezés). Máj-jusi esőü a-ranyat ér: (= sokat használ<br />
a vetésnek). Nyári esőü ha-már jo, ha-már megy (= nem<br />
tartós). Vé-ka esőü kö-bil sár (ilyen az őszi esőzés), őiyszi<br />
esőü vvzel áraszt. Tavaszi szél utal száraszt (= az őszi és<br />
tavaszi időjárás jellemzése). \r. Vá'ra van a hóud.nak, e-sőü<br />
lessz: Sárga a: hóud, e-sőü tessz: A dékutánni úihóud nélyheti<br />
esöijt hoz: Ha a macska mosdik, lágy időt, esőt jelent. Ha nappal<br />
álmos az ember, vagy ha fáj a tyúkszeme, köszvénye,<br />
időváltozást: esőt, havat jelent. Későn jön a csorda, eső lesz.<br />
Szilágyból (= Szilágy megyéből) jön a felleg, eső lesz. Ha a<br />
hajnal délre húzódik, esés (== eső v. hó) lesz. Ha a ruca szárazon<br />
fürdik, ha a giliszták kinyujtóznak a lyukból, eső lesz.<br />
Ha a varjú a falu felé tart, eső lesz. Ha a fecskék lent röpködnek,<br />
ha a tyúkok az uccára gyűlnek, ha a balha ugrándozik<br />
az emberen, eső lesz. Ha füstöl a hegy, a víz (= köd ül reá),<br />
esőt jelent. Ha közel látszik a hegy, vagy tisztán hallszik<br />
a szomszéd falu harangja, esőre mutat. Ha délután van újság<br />
(= újhold), esős idő lesz. Pászmás eső hosszas eső. Ha buborékosán<br />
esik, hosszas eső lesz. Bármily hosszas eső jár, a<br />
néphit szerint a hét egy napján jó időnek kell lenni, „hogy Jóunás<br />
mek'szárassza a gályáját" (Jónás próféta). Mikor esik az<br />
eső, nem jó az ablakon kinézni, mert beteg lesz v. megsápad<br />
az ember. Ha esik az eső, mikor a gazdasszony mos, az annak<br />
a jele, hogy nem szereti az ura. L. jégeső.<br />
csös esöüs mn. 'regnerisch'.<br />
esősödik 1. megesősödik.<br />
esővíz esőüviz fn. 'regenwasser'.<br />
esőzik 1. megesőzik.<br />
Espándomb ~ hn. (Avasújváros).<br />
Espántó Espánlóu hn. (Olcsvaapáti).<br />
esperes esperest (esperestet) fn. 'az egyházmegyét kormányzó<br />
pap' (ref.).<br />
espotály 1. ispotály.<br />
Espotály ftspolái hn. (Avasújváros).<br />
essencia 1. esszencia.<br />
esszencia essencia, esencia (-ál, -ája) fn. 'szeszpárlat'.<br />
L. életesszencia, rumesszencia.<br />
est- ~ (csak szraggal) fn. 'esés'. A- vóut a szeren.-cse, hogy<br />
es:tembe a-lá fordult a gu:ba.<br />
16*
244<br />
este rí- (-ét, -éje) fn. 1. 'abend'. Még es-tét s' érhet: él<br />
a) 'vmely ünnepet megelőző este'. Karácsony estéje, Károj estéje<br />
(= Karácsony, Károlynap előtti est) — hsz. 2. 'abends, am<br />
abend'. Késői) este jöttek haza Szakmá.rull. a) 'ma este'.<br />
Gyertek el este nállunk. Este lámpagyliláskor a jördullöuzsbirlokosságnak<br />
köz-gyüllése lessz. Sz. Az este ( = tegnap este).<br />
Ng-, én évárhattalak vaun az e s : t e . Vasárnap este,<br />
de: "hét f ün n v. h ét f ü este, k e d d e n n \. kedd<br />
este stb. ; akkor este (= azon az estén), hóunap este ( — a<br />
holnapi nap estéjén). Szerencsés jóu- estét kivá.nok. Aygyon<br />
Isié jóu- estét: (köszönés formái). Annak este vérad: ( — tolvaj).<br />
Km. A tök vajnak es-te vérad:, reg-gel alkonyodik: ( — a<br />
tolvaj sötétben jár lopni). £s7e virágzik a: tök, reg-gél köt:<br />
(mondják tr., ha vki este felé nagyon kicsípi magát). Nr. Este<br />
nem jó esküvőt tartani. Ha este holtról (= halottról) beszélnek,<br />
mindig hozzáteszik: „Véraggyon otk, ahü vam 1"<br />
Vagy pedig ezt mondják : „Ákmoggyö vele a rosr rekesz: .'"<br />
Néha ezt kérdezik ilyenkor : „Mi-kor is vóut karácsony elsői)<br />
napja ?" (t. i. azért, hogy az ijesztő tárgyról Krisztusra<br />
fordítsák gondolatukat).<br />
esteledik ~ (-ett) tn. i. 'este közeledik'. L. be-, elesteledik.<br />
esteli ~ mn. 'abendlich' (pl. imádság),<br />
estendet 1. cstennet.<br />
esteimet ~, estendet hsz. 'este felé'. Estennet tájba.<br />
estére hsz. 'este felé'. Lehet, hogy nagyapám is éjön<br />
eslé.re. Gyere é nálluyk esté:re. Másnap estére job-bg lelt a<br />
kies csi:köu. Nr. Estére nem szabad házat seperni, mert kisepri<br />
az ember az Isten áldását.<br />
estét
2 4 5<br />
észre vészen (Mezőgecse) (= wahrnehmen). Más észre kapott<br />
mást gondolt). Fé-tekeri, v. fé'csavarja az e:szit, min<br />
dög-löd börnyu a fár:kát (tr. = erősen gondolkozik, tervez).<br />
Jönne g má haza fe:le e-sze néküll: (= gondolkozás,<br />
habozás nélkül). Eszedé járfl (= ne bolondozz ! térj észre !),<br />
Eszemé vagyok ( = eszméleten vagyok). — Km. Nagy a fe:je,<br />
kkcsi az e:sze (= nagy fejben kicsi az ész). Hos-szu hái,<br />
rö-vid ész ( — az asszonyi ész kurta). Ha az Is-tem meg- akarja<br />
verni az embert, elébb az e-szit veszi: él (= oktalan cselekedet,<br />
terv a legnagyobb istencsapása). — Nr. Tanulás közben ne<br />
egyél, mert megeszed az eszed.<br />
észak ~ (-ol, -onn) fn. 'nord'.<br />
eszel eszel (-elek, -élsz) ts. i. 'tanít, tanácsol'. Sz. Eszeli<br />
magát { — észbe kap, összeszedi az eszét).<br />
eszem-iszom ~ 1. fn. 'dinom-dánom, lakmározás'. 2. mn.<br />
'dőzsölő, korhely' (ember).<br />
eszén 1. megeszen, leeszen.<br />
Eszeny ~ hn. (Botpalád).<br />
eszes ~ mn. 'okos, értelmes'.<br />
eszetlen ~ mn. 'gyenge eszű, ostoba'.<br />
eszik ~ (-ek, -él; ettem, ettél, ett; egyek, -él, -en ; ennék,<br />
-él, -e ; ennem, enned, enni, ennünk, ennetek, ennijek). ts. i.<br />
'essen'. Ikhü vannak a dóugo:sok, aggy ennijek neki:jek. K.<br />
Jak, hogy eszi az ujjomal a mész! (= marja). Ugy eszi a<br />
belem ez a savanyóu:sák, csakúgy marja. Na-gyonn eszi a<br />
lábom ez a csizs:ma (= töri, rontja, dörzsöli). — Sz. Viddjel<br />
a gu-bát is a szeke:ren, nem- kér az e n : ni (= nem<br />
kerül pénzedbe s esetleg szükséged lesz reá). Csak nemettem<br />
bolondgom:bát, v. gubadara:bot, v. tallusep-.rüt (= csak<br />
nem ettem meszet, nem bolondultam meg, hogy olyat tegyek).<br />
Jak, egyem a lék.ked! E-szem a szá:dat ! (gyermekekhez<br />
intézett kedveskedő szólások). Ab-búl nem- eszel: ( —<br />
arra ne számíts). Enni kér a csizs-.mám (= lyukas). Nedanöi,<br />
mikor e:szel, mé bolö lessz a feleséged u:ra<br />
•( = bolond leszel). Awnyit eszik:, mint egy ma'dár<br />
(= keveset eszik). Akinek ewni acc, an-nak parancsai:<br />
246<br />
felejtik a kérők. Amelyik leány merőkanálból eszik, megveri<br />
az anyósa. V. ö. eszén, le-, megeszen. L. bele-, feleszik.<br />
eszkába eszkába, eckába (-ál, -ája) fn. 'bádogfolt, mellyel<br />
a teknőn a repedést összefoltozzák'.<br />
eszkábál észkábáll, eckábáll (-ok, -sz) ts. i. 'bádogfolttal<br />
foltoz' (hasadt tekenőt). L. meg-, összeeszkábál.<br />
eszmél eszméli (-ek, -sz) tn. i. 'eszméletén van'. Ojá<br />
rosszul vóut:, hogy má nem- is eszmélt.<br />
Esznye
247<br />
serrrmi. Se- éti, se- itala (= se enni, se inni nem tud). L. nagyétű,<br />
kevés étű.<br />
étel étéi (-t, -ele, -elibiill) ín. 1. 'evés'. Se- étele, se- itala<br />
(= se nem eszik, se nem iszik). 2. 'ennivaló'. Még az ételt<br />
is sáinájja tiil.le. Sz. Be- betek, szegény ! Csak az étel,<br />
i • t a l t a r ty a : (ir. = nem is olyan beteg, mint mutatja).<br />
Inkáp has- pukkannyom, minthogy étéi marag.-gyon<br />
(a nagyehető embert jellemző tréfás szólás). Km. Ká-sa nemélét<br />
(= nem finom étel).<br />
Etelka Etelka (-ál) fn. 'női szn'.<br />
Etény ~ hn. (Aranyosmedgyes). .<br />
etet étet (-ek, -él) ts. i. 1. 'zu essen gebén'(gyermeket),<br />
füttern' (állatot). 2. 'kévéket csomónkint a cséplőgép<br />
dobjába ereget'. Se-bcssenn élet ez a Fe:ri. 3. 'azzal szid, hogy<br />
vmi egye meg'. A fe-nével étette: L. fel-, megetet.<br />
etetéskor etetéskor hsz. 'délután a jószágetetés idején'.<br />
Me-gént etetéskor jösz ha-za?<br />
etető etetői) (-t, -je) fn. 'az a munkás, aki a kévéket a<br />
cséplőgép dobjába eregeti'.<br />
étkei Ükéi (-elek, -ész) ts. i. 'etet'. Az óukba vóulam:,<br />
a börnyul élkéllcm: Htjába étkelem eszi a lo.vat, nem- akar<br />
e hiz.ni. Mindek csak min-ket élkész, osz te- meg nem- eszel:<br />
étkes étkes mn. 'jó étű, jó étvágyú' (ink. állatról).<br />
ettyem-pettyem
248<br />
érüll, ebbe stb.) mut. nm., fn. 'dieser'. Mgh.-val kezdődő szó<br />
előtt: ez, msh.-val kezdődő szó előtt és mondat végén : e.<br />
Mvcsoda falu ez itt ? — E- Kakk-. Ez- érte u.tóull. E- vóut a<br />
mi:jénk. Nem- lát e: jóul. E- lessz-a, v. ek tessz: a. Szép- vóut: e.<br />
Megjár: e. Sz. E • tudva j o b • let vóun ol hagy: ni (= ezt<br />
tudva, ha ezt tudtuk volna),<br />
éz 1. íz.<br />
ez a ~ (eszi v. észtet a, ezek a, evvel a, ezenn a stb.) mut.<br />
nm., mn. 'dicsér'. Sze-retném eszt az ér:dőijt. Nem- tom, mi<br />
baja ennek a lehen:nek.<br />
ez c ~ (eszt e v. eszlel e, ennek e stb.) mut. nm.. mn.<br />
'dieser'. Vidd- é mán innen eszt e fi:jut. E-seprem eszt e pöi:vát.<br />
Ag-gyák nékem eszt e kis macs:kát.<br />
ézék 1. izék.<br />
ezelőtt ezelőijtt hsz. 1. 'vordem'. Ety héttel ezelöüt még<br />
it'hü vóut: 2. 'egykor, hajdan'. Ez-elöijtt a jw ugy bogárzol:,<br />
mint a mar-ha, a már-ha meg ugy összebújt:, mint a jw.<br />
ezelőttőkön ezelőijltökönn hsz. 'régen, a régi időkben'.<br />
Mos van- egy re-gement örvas Szakmá:ronn, ez-előijttököm<br />
mek hát a'lig vóut: kektőü-három: Ez-előiittökö hát né- vóut<br />
ojg siiru faluk mim: most.<br />
ezenkétnap ezenkétnap hsz. 'nemsokára, maholnap'.<br />
Lehet vágni a bu.zát e-zenkétnap: Vé-ge lessz az aratás.nak<br />
e-zenkélnap: E-zenkétnap it lesz kará.-csony.<br />
ezenkívül ezenkivüll hsz. 'ausserdem, daneben'.<br />
ezentúl ezenlull hsz. 'von nun an, nunmehr'.<br />
ezer ezer (ezerelv. ezrei) szn. 'tausend'. K. Reg-gel e-zer a<br />
do:log (=sok). Sz. Ezeribe eccér (= nagy ritkán). Még e ' z é r<br />
szerencse, hogy odanészlem: (— nagy szerencse, véletlen<br />
szerencse).<br />
ezerannyi ~ mn. 'tausendmal so viel'. Sz. Aygyon Isten<br />
e-zerannyit hejjet:te (köszönet).<br />
ezeres 1. ezres.<br />
ezerhetes ezérheles mn. 'tizenkilenc éves'. Ak'kor a já<br />
virágjá:ba, mikor e-zérhetes: E-vettem eggy e-zérhetes jánt.<br />
ezerjó ezerjón (-0 fn. 'egy szöllőfaj neve' (Mezőgecse).<br />
ezermester ezermester fn. 'tausendkünstler'.<br />
ezerszer ezerszer hsz. 'tausendmal'.<br />
ezért ezér hsz. 'deshalb, darum'.<br />
ézetlen. ézetlenkedik 1. ízetlen, ízetlenkedik.<br />
ezred ~ (-et, -ggye) fn. 'regiment' (ritka). L. inkább :<br />
regement.<br />
ezredes ~ (-t, -se) fn. 1. 'oberst'. — mn. 2, 'ezres'.<br />
Ezredezs bankón be szép pappiross (Nd.).<br />
ezres ezeres (-1, -se) fn. 'ezres bankó',<br />
ezrével ezerivél hsz. 'ezer számra',<br />
ezután ezutánn hsz. 'ezentúl, a jövőben'.
2 lü<br />
ezüst ~ (-öt, -tye) fn. 1. 'silber'. — mn. 2. 'ezüstből való',<br />
ezüstnoinü czüslnémü fn. 'ezüstholmi',<br />
czüstszön'í ezüszszöijrü mn. 'silberhaarig'. Ezüsz-szőiirii<br />
la (a mesében).<br />
F<br />
fa ~ (/d/, /d/«^ fn. 1. 'baum'. 2. 'holz'. 3. 'szár, kóró'.<br />
Naty fája van az idénn g málé:nak. Naty fája van ennek a<br />
kendernek. K. A nóu Iának nr vagyok fá:ja (= nem vagyok<br />
nótás, nem tudok nótákat). Sz. Nem- ojá fábúl faraktak éy.gem<br />
{= nem olyan természetű vagyok én). Sok fábúl farag (= fortélyos,<br />
hazug, megbízhatatlan). Ugy üli, mint a fát- ( = kíméletlenül<br />
üti). Maga alal vágja le a: jái (= magát keveri bajba).<br />
Fábúl vaskarika ( = képtelenség). Mái', ha két fán kiviszik,<br />
akkor megyén él többet Egri:büll (=ha eltemetik).<br />
Naty fát mozgalöl: (= nagy, nehéz kérdést érintesz). A fór<br />
száraggyom: meg ! (káromk. = akasszák fel). Rosz- fával<br />
tüzeli: (= rosszaságot, csínyt követett el). Rosz- fába reygették:<br />
v. nem- jón fába reygelték: ( = rosszféle ember). Az- Istr<br />
fáját neki ! (káromkodás). Km. Aki naty fára hág, na-gyot<br />
esik: (= minél nagyobb a kockázat, annál nagyobb az esetleges<br />
veszteség). A szárasz fa a leyfob gazdasszony: (= száraz<br />
fával könnyű szabályozni a főzőkemence melegét). Nr<br />
meny fá:ra, nem- esél: le (= ne keresd a veszedelmet s akkor<br />
nem ér baj). Nerhéz mán a ve fát megböigakni (= nehéz az<br />
öreg embernek új életmódhoz, új szokásokhoz alkalmazkodni).<br />
A fmnak se jóij magá:ba (Adorján). Addik hájlizsd a: fát,<br />
mig ves-szöij: (= korán szoktasd jóra a gyermeket). Ne'héz<br />
mán a vé fát háilitami (= felnőtt v. öreg embert nehéz a<br />
szokásaitól eltéríteni). Jóy a ve fa árnyékába mekpihen:ni<br />
(= jó az öreg ember tapasztalatait, tanácsait felhasználni).<br />
Mindéi] koszos malacnak akad egy dörzsölöd fá.ja (mondják<br />
gúnyosan arra, aki minden csekélységgel szeret eldicsekedni).<br />
Nem- lehet az ember fá:bull( = a testnek is meg kell adni a<br />
magáét). Ety fa nem- érdőij (= egy fecske még nem csinál<br />
tavaszt). Nr. A fát újságon (= újhold idején) kell megnyesni,<br />
mert akkor könnyebben kisarjadzik. Holdfogytán vágott fa<br />
nem sarjadzik ki. —• Karácsony éjszakáján menjen ki a leány,<br />
rázza meg a gyümölcsfákat s akkor jó termők lesznek. —<br />
Mikor fát ültetnek, gyermekkel tétetik le a gödrébe és<br />
szólalják be földdel a tövét, mert akkor a fa sokáig él, míg<br />
ha öreg ember ülteti el, akkor nem lesz hosszú életű a fa. —•<br />
Havi tisztulással nem szabad a nőknek fára mászni, mert az<br />
ilyen fa kiszárad. Amelyik fán tyúk hál, az is ki fog száradni.<br />
L. ablakfa, aljfa, bálfa, bélfa, bükkfa, égerfa, fagyalfa, fejfa,<br />
félfa, főtől való fa, fű-fa, fűzfa, gyertyánfa, hársfa, jegenye-
250<br />
nyárfa, juharfa, kaptafa, kapufa, kapufélfa, klofterfa, körtvélyfa,<br />
májfa, nyárfa, nyírfa, sátorfa, süvegfa, szádokfa,<br />
szerbiafa, szitáló fa, tölgyfa, tövisfa, vadalma-, vadkörte-,<br />
vadcseresznyefa.<br />
inalja faajja fn. 'annyi (gyümölcs), amennyi egy jó rázás<br />
után a fa alá hull'. Ety fa-ajja som most- is a Zsuzsika nénije<br />
a kér:büll. Ety jaajja szilva.<br />
iáliiika ~ (-át, -ája) fn. 'gyár' (rí.).<br />
fahulázik
251<br />
bora termett a várojai he.gyenn. 2. 'kedves, derék'. A papna-gyö<br />
fajin ember vóut:<br />
fáintos jájinlos mn. 'pompás, derék'. Fá-jintos, akkálmaios<br />
kis ember vóul:<br />
fáj jái (-t, -na, -jon) tn. i. 'weh tun, schmerzen'. Sz.<br />
Ab'ba jái az é je:jem ! (= bánom is én ! nem törődöm vele).<br />
Sog-ba jái az an.nak (= sok pénzében van). Km. Kknek<br />
hü- fái, ot- lapogaltya: (= mindenkit a maga baja foglalkoztat).<br />
Akinek ne- fáj, annak nem- jajj (= mindenki maga<br />
érzi legjobban a maga terhét).<br />
fájás ~ (-t, -a) fn. 'fájdalom'. A hasa körüli érez valami<br />
já:jást.<br />
fájdalmas fájdalmas mn. 'fájdalommal járó',<br />
fájdalom fáidalom (-almai, -Ima) fn. 'schmerz'.<br />
fajdtyúk fáilyuk fn. 'waldhuhn'.<br />
fáj fa faija fn. 'a tótos szövőszék hasalyója' (Cseke,<br />
Molnár Ferenc) (Egri).<br />
fájlal fájlal (-alok, -sz) ts. i. 'fájdít, azt mondja, hogy<br />
fáj'. A torkát fájlajja:<br />
fájós fájóus mn. 'schmerzend'. Még rálép ot valaki a<br />
fájóus lábom:ra.<br />
fájront jájront (-ot) 'pihenő, szabad idő' (katonai szó).<br />
fajta fájta (-át, -ája) fn. 1. 'nemzetség'. Tölváj vógt<br />
an:nak mindé fajtája: 2. 'nemzetségből, fajtából való'.<br />
Ojan Csa-póu fájta: a, sze-reti a másikat kunéroz.ni. 3. '-féle,<br />
-szerű, -hez hasonló'. Ofam ma-gunk fájta gazda emberek<br />
a:zok. Hé', jóu- fájta vaty: le l<br />
fájtat fájtai (-om, -od, -ssam, -zsd) ts. i. 'fájdít, azt<br />
mondja, hogy fáj'. Fáj-lattya a fe:jit. V. ö. fájlal.<br />
fajzik jáizik (-olt, -ana, -ózzon, fájva) tn. i. 'fajul,<br />
korcsosodik' (növény). Fákva fáj-zik a din-nye is: L. elfajzik.<br />
fakad fokad (fokait, fokadna, fokaggyon) tn. i. 1. 'hasad,<br />
reped'. 2. 'kinyílik, kibomlik' (bimbó, rügy). L. be-, fel-,<br />
kifakad.<br />
fakanál ~ fn. 'fából faragott evő vagy merő kanál'.<br />
fakaszt fokaszt (-ok, -öl, -ana, fokasszon) ts. i. 'lyukaszt,<br />
repeszt, tör'. L. be-, kifakaszt.<br />
fakép fakép fn. Sz. Fa-képnél hágy a bennele:ket (= menés<br />
közben megelőz).<br />
íakéreg fakéreg fn. 'baumrinde'.<br />
fakereszt ~ fn. Sz. Isten nrki, fa-kereszt! Ha- étörik<br />
a- se lessz (= legyen hát! kockáztassuk meg hát /).<br />
fakk — (-ot, fakja) fn. 'bizonyos hangnemhez tartozó<br />
csoport az énekkarban'. Mék fagba tartozol ? A basszuzsba.<br />
(Vö. ném. fach.)<br />
fáklya fák ja (-át, -ája) fn. 'fackel'. Sz. Ugy ég, mint a<br />
fák-ja (= erősen lobogva ég).
252<br />
fakó fakóu mn. 1. 'színtelen, halvány' (pl. arc). Be'<br />
fakóu szined vá, fi:jam ! 2. 'fahl' (lószín). II. Fakó 'lónév'.<br />
Sz. Ekmgnygya de-resnek, fa-kóunak (= minden rossznak<br />
elmondja, legyalázza).<br />
fakova ~ fn. Sz. New ér: ety fa-kovát: (= nem ér semmit,<br />
nem ér egy fabatkát).<br />
faktum foktőm fn. 'tett, cselekedet'. Ez a Juhász Mihái<br />
asz- mgnta:, hoty ki-menti:, de mikö fok-tomra kerüt a dolog,<br />
nem- led belőükle sem-mi: Mikor foktomra kerüli a dolog,<br />
akkorára ety sincs: ott. Mikö lakta, hogy az wra minygyár<br />
ot fogja foktomgnn, kvnyilolta a hászjaáitöut, oz be-leugrott<br />
a szöül-lőükaróuba. (Vö. lat. faclum.)<br />
fakutya ~ fn. 'négylábú, keskenyhátú kis faszék' (ri.).<br />
Sz. Röhög, mint a fakutya (= bután röhög).<br />
1. fal fül (falat, fala) fn. 'wand, mauer'. Sz. A-kar a<br />
fáknag beszéjjek, akár ne:ki (= nem fogad szót, nem hallgat<br />
rám). Na-, eklű nem- megyünk a jál:nak (= ez édeskevés, ezzel<br />
nem sokra megyünk). Né- verem érte a fáiba a fejeimét (= nem<br />
esem kétségbe miatta). Ojg let:, mint a fák ( — elsápadt).<br />
Sáppat, mint a fal v. mint a meszelt fal. Fejjér, mint a fái<br />
(be'-eg v. ijedt arcról).<br />
2. fal fái (falok, -sz) ts. i. 1. 'fressen'. 2. 'eszik, falatozik'<br />
(Szamoskóród, Krassó). Me-gyek minygyá, csak fa-lok: L.<br />
befal, felfal.<br />
falángat falángat (-ok, öl) ts. i. 'korhol, szid, pirongat,<br />
szóval nekitámad'. A reg-gel ok falángatta a fi:ját, hogy mij-jér<br />
atla ojan óu.-csóunn. L. lefalángat.<br />
falat ~ (-ot, falallya) fn. 1. 'bissen'. Zsíros falat. 2. 'falásnyi'.<br />
Ety falat kenyér. 3. 'csöpp, kicsi, parányi'. Ety falat kis<br />
csupörka. Hogy danolt az a falat: jány ! Airnyi az a : liszt,<br />
csak ety fa-lat: Még ez a fa-lat púja is kacagot rái:la. Sz. A ' l i g<br />
nyeli le a f a l a : t o t, má sza-lad jáccani jele: (= alig<br />
végzi be az étkezést).<br />
falatot ~ hsz. 'kissé, kis ideig'. Jöj-jöm má ide ety fala-.tot.<br />
Ety fa-latot se aluttam:<br />
faleos fálcos mn. 'egyenetlenül kalapált, redős élű'.<br />
Mond- meg a kovács:nak, hogy a más-nap fákcos vóut az eke:vas.<br />
Vö. pálócos.<br />
falevél —, falevél fn. 'baumblatt'.<br />
falkoszorú falkoszoróu fn. 'a csűr falán végigfektetett<br />
gerendázat, melyre a csűr alsó szarufái támaszkodnak'.<br />
falszarufa fálszarufa fn. 'a csűrnek alsó szarufái, melyek<br />
a falra támaszkodnak'.<br />
falu ~ (-1, -k, -ja) fn. 1. 'dorf. 2. 'falunyi'. Ety falu<br />
púja. Sz. Megyek a faluba (= megyek látogatóba, megyek<br />
valahova beszélgetni). Kéj- fé: mán, a z • ó u t a a kő u • d us<br />
a hár-madik faluba jár: (= későn van már, rég
253<br />
feljött a nap). Xr.<br />
meséje).<br />
Öklömnyi falut fut (a kovász találós<br />
faludolga faludóuga fn. 'közmunka a falu számára'.<br />
Kihajtott a bi:róu mindenkit: fa-ludóugára:<br />
falufarka falufarka fn. 'csavargó, aki egész nap a faluban<br />
csatangol'.<br />
Falukút Falukul hn. (Fertősalmás).<br />
falu nyele ~ fn. 'a falu legmagasabb fája'. Ha meg-<br />
nöiil ez a kisz szádokfa, e -<br />
lesz maid a falu nyele.<br />
Falupallaga ~ hn. (Sima).<br />
falusi ~ mn. 1. 'falun levő, falun lakó'. Falusi eskola,<br />
ember. 2. 'falun divatozó'. Falusi öiitözet.<br />
faluvég faluvég fn. 'dorfende'. A túlsóit faluvégenn.<br />
Faluvégesi düllő Faluvégesi düllöij hn. (Garbolc).<br />
famozsár ~ fn. 'fából készült nagy mozsár, melyben a<br />
tökmagot törik'.<br />
fancsarog fancsarog (-ürgok, -roksz; -rgott) tn. i. 'oldalog,<br />
lézeng'.<br />
Fáni ~ (-t) női szn. 1. 'a Stefánia nőnév becéző alakja'.<br />
2. 'lónév' (kancáé).<br />
fánk fánk (-ot, -fa) fn. 'tej, liszt és tojás keverékből<br />
készült tészta, melyet forró zsírban sütnek meg'. Fafai:<br />
álmafáyk (= gömbölyű), fonatos ( = fonott fánk), kürtöijsfánk<br />
(= rúdra tekerve a tűz fölött forgatják s úgy sütik meg).<br />
L. csizmadiafánk.<br />
fánton-fánt fántö-fánt hsz. 'törik-szakad, mindenáron'.<br />
Ha' csukugyancsak fántö-fánt, hát jóm, én nem- bánom:,<br />
aggyuk oda:<br />
l'anyarodik ~ (-ott) tn. i. 'fagy miatt kissé összehúzódik<br />
(a sár), gyengén megfagy'. Fanyarodoll e kicsit az écca.ka.<br />
L. ráfanyalodik.<br />
fanyarogva ~- hsz. 'kedvetlenül, durcás képpel'.<br />
fanyelű fanyelű mn. 'fanyéllel ellátott'.<br />
fanyelvü fanyélvü nin. 'botnyelvű, nehezen forgó nyelvű'.<br />
Fanyüvo Fanyüvöii fn. 'mesebeli hős neve, ki a fákat<br />
puszta kézzel tépi ki.a földből'.<br />
faolaj faolaj fn. 'baumöl'.<br />
fapénz fapéz fn. Km. Bolonnak fmpéz is jóu: (= az<br />
ostoba, korlátolt embert könnyű becsapni, könnyű kielégíteni).<br />
fapiac fapijac fn. 'fa-vásártér, hol fát árulnak'.<br />
far jár (-t, -a) fn. 1. 'kruppe (lónál)', 'a segg illedelmeseb<br />
neve (embernél)'. Az ember, lú, ökör fara (,a tyúk seggi).<br />
2. 'pars postica, hinterteil'. Bára szegd a szekér ja.rát. 3. 'sarka<br />
(a kenyérnek)'. Fara kenyeret altam a kutyá.nak. Sz. Ha uty<br />
tudnál szitálni, mini a farod riszálni /.(«• kacérkodni tud, de<br />
rossz gazdasszony). Km. Aki farát emelinti, szá-fát vendégeli:
254<br />
(= aki nem rest a dologra, az meg tudja szerezni a kenyeret).<br />
Aki bér-be atta a farát, az ne- panaszkoggyon: (= magad vagy<br />
oka bajodnak, hát tűrjed). L. kasfar.<br />
fárad (-ok, -öl) tn. i. 'sich bemühen'. L. elfárad.<br />
fáradság fáraccság (-ot, -a) fn. 'mühe'.<br />
fáradságos fáraccságos mn. 'fárasztó, sok fáradsággal<br />
járó'.<br />
fáradt farait mn. 'müde, ermüdet'.<br />
fáradtig 1. úntig-fáradtig.<br />
farag ~ (-ok, -sz) ts. i. 'schnitzen'. Sz. Sok fábúl farag<br />
( = fortélyos, ravasz). L. el-, ki-, megfarag.<br />
faragó faragón (-t, -ja) fn. 'szekerce'. L. félrefaragó.<br />
fara-pecsenye ~> fn. levágott állat (sertés) farának a<br />
húsa'.<br />
fáraszt ~ (-ok, -öl) ts. i. 'ermüden, bemühen'. L. elfáraszt.<br />
farcsok fárcsok (-ot, -a) fn. 'a hátgerinc vége a farnyílás<br />
fölött*.<br />
farda fárda mn. 'idomtalan, görbe, hibás alakú v. termetű'<br />
(emberről is, tárgyról is).<br />
faré r^j fn. 'fa redvessége, korhadás a fában'. Nr. Gyerekek<br />
ingerkedő mondókája cicázás közben : A mi macskágk<br />
ojg rest, Megenné a farevet.<br />
fáré ~ isz. Eskoláré fáré ! Kell-é pukkammálé ? (iskolás<br />
gyermekeket csúfoló vers).<br />
fark fark, farok (fárkot, farka) fn. 1. 'schweif, schwanz'.<br />
A tehén, a lú, a kokas, a lyuk farka. 2. 'mánnliches glied'.<br />
3. 'vége, utója vminek'. A hóirnapnak is a fár-ká vóut a:<br />
má, nem- a derekánn: Sz. Ekereszli fklél-fárkát (= elcsügged,<br />
kétségbeesik). Falu ffirka (= csavargó gyermek ; pletykahordó,<br />
aki mindig a falut járja). A más- üszökje, farkán nevélketlem<br />
é: fél (= a más tűzhelyénél, idegen otthonban). Levágok<br />
az ökrö fárká:bull (= eladom, az árának egy részén kisebb<br />
ökröt veszek, más részén pedig szükségleteimet szerzem be)<br />
(Ricse). Meg-becsiilli:, mint a te-hen a fár-.kát (Irónia. A tehén<br />
nem becsüli meg a farkát, mert ráül). Se- file, se- farka (= se<br />
eleje, se hátulja, semmi értelme). Ojg rövid:, mint a nyúkfárka:<br />
(kurta). So'kat akar a szár:ka, de nem- bírja a fár:ka ( = nagy<br />
dologba fogott, de nincs hozzá módja, képessége). Fé-csavárja<br />
az e:szit, min dög-löd börnyu a fár:kát ( — erősen töri az eszét).<br />
Behúzza a farkát (= meghunyászkodik). Kk kérdezgette<br />
fklirü fár:kára (töviről-hegyére). Km. Fdegei] kutyának lá'ba<br />
koszt a farka (= az idegen ember meghunyászkodik). Nefeléiti<br />
a kigyóu farka vágá:sát (= a megsértett ember nem fefelejti<br />
a sértést). Fá-ra' lúnak a farka is nehéz (= fáradt<br />
embernek magát is elég cipelni). L. sorfarok, Gátfarka, Rétfarka.
255<br />
farka csirája farka csirája fn. 'farka töve' (tyúké,<br />
jószágé').<br />
farkalódik fárkalóudik (-ok, -öl) tn. i. 1. 'forgolódik,<br />
lábatlankodik vki körül'. 2. 'farkát csóválja' (kutya).<br />
farkas farkas (-1, -sa) mn. 1. 'nagyfarkú, farokkal bíró'.<br />
Az cny tyukö fárkasabb a tifélek:néí. — fn. 2. 'wolf. Sz.<br />
Farkast emlegetnek:, oszt a kerk alat jár: (mondják arra, aki<br />
ép akkor lép be, midőn róla beszélnek). Uty, szerelnem:, hogg<br />
a farkas is jóul lakjon, a bárány is megmaraggyon (= hogy<br />
egyik fél se szenvedjen kárt, mindkettő meg legyen elégedve).<br />
Km. Nem' eszi meg a farkas a ieúet ( = a tél előbb-utóbb<br />
kiadja a mérgét). A farkas nem- eszi meg a maga fi: ját ( = bármily<br />
vérengző, nem bántja a maga fajtáját). Aki farkassal<br />
lakik, far-kasnak kell annak len-.ni (= a rossz környezet a<br />
jót is elrontja). Láty pásztor alad gyap-jat szarik a fár.kas<br />
(= gyönge kormányzás, igazgatás alatt az erősek elnyomják<br />
a gyengéket). Farkasnak nem- kell az erdőül mutat:ni ( = nem<br />
sokat kell valakit a kedvenc foglalkozására biztatni). Nr.<br />
A néphit szerint a farkas fél a lánccsörgctéstől, a lángtól<br />
(tűzvilágtól), meg a zenétől. A holt embert nem bántja.<br />
farkasalma farkasalma fn. 'aristolochia clematitis L.'<br />
Farkasbokor Fárkazsbokör hn. (Krassó).<br />
Farkaséj'ctíí Fárkaségelői) hn. (Kispalád).<br />
farkasfoji fárkasfog fn. 'kiálló fog, a többinél hosszabb<br />
fog'. Nr. Ha valamely házi állatnak farkasfoga van, azt ki<br />
kell törni, vagy kihúzni, mert különben nem tud az állat<br />
rágni és éhen vész. Nevét onnan nyerte, hogy az állat az<br />
ilyen fogat folyton csikorgatja.<br />
farkasnyila farkasnyila fn. 'bidens tripartitus'. Nr.<br />
A farkasnyilát vaktető ellen orvosszerül használják.<br />
farkasnrdító fárkasörditáu mn. 1. 'csikorgó, dermesztő'<br />
(hideg). Elindultak abba a fárkasörditáu hkdegbe. — fn. 2.<br />
'hideg, fűtetlen szoba'. Aludni se tucc ebbe a fárkasördilóu:ba.<br />
Farkasté Fárkastöu hn. (Csengerbagos).<br />
farkasverem fárkasverem fn. 'wolfsgrube'.<br />
farkinca fárkinca (-át, -áfa) fn. 'farkocska' (egéré).<br />
A macs-ka elereszti a fárkincá:mat.<br />
farkos-asszony f árkos-asszony fn. 'boszorkány'. Nr.<br />
A néphit szerint a boszorkánynak farka van.<br />
farmatriiiu fármatring fn. 'a ló farkatövébe akasztott<br />
gömbölyű szíj, mely a hámot hátrafelé szilárdan tartja'. V. ö.<br />
hám, rajz.<br />
farok 1. fark.<br />
farol farát (-ólok, -ölsz) tn. i. 'farral megy vmely irányba<br />
(ember), fordulás közben farával oldalra siklik (szán)'. L.<br />
belefarol.
256<br />
faros ~ fn. 'a cséplőgép faránál dolgozó munkás'.<br />
L. csecses-faros.<br />
farsang farsang (-ot) fn. 'fasching'. Sz. Macskák fársái]gfa<br />
( = a macskák párosodásának ideje). Xr. Újesztendő<br />
estéjén a legények összegyűlnek a faluvégen és nagy ostorpattogással,<br />
meg kolompzörgetéssel, mintha valami állatcsordát<br />
hajtanának az utcán, végigvonulnak a falun. Ekkor<br />
'a farsangot behajtják'. Ugyanezt a farsang utolsó estéjén<br />
megismétlik a falu másik végén kezdve. Ekkor 'a farsangot<br />
kihajtják'. — Kurta farsang a szép lányok farsangja, a<br />
hosszú pedig a resteké, meg a csúnyáké. — Ha karácsonyig<br />
hét darab fonalat fon a lány, férjhez viszik a farsangon.<br />
farsangol farsangol (-ólok, -ölsz) tn. i. 1. 'mint farsangi<br />
álarcos házról-házra jár'. 2. 'eredmény nélkül fárad, csatangol'.<br />
Hál ezer fársátjgöltam én ide ebbe az itéllet időikbe ?<br />
Na-, ezer kár vóut oda farsangolni Vetézs.be.<br />
farsangos jársángos (-t, -ok) fn. 'farsangi álarcos'. Sz.<br />
Ojg ronggyos ez a szegéin mar.ha, mint a f ár •sángos:<br />
(= sovány, nagyszőrű). Xr. A 'fársángosok'<br />
mulattatás céljából keresik fel a lányos házakat, esti összejöveteleket,<br />
pl. fonókat. Az ügyes farsangost nem ismerik<br />
fel. Szégyen, ha valakit felismernek, kivéve, ha önként<br />
'kiadja magát' ( = leleplezi magát). Legegyszerűbb álarc<br />
egy áttetsző kendő, melyet az arcra kötnek. Vannak leányruhába<br />
öltözött (fiú-) farsangosok. Van lúfársái/gos egy kupec<br />
kíséretében, ki eladásra kínálja a lovat s ha nem veszik meg,<br />
a lovat (illetőleg a ló fejére tett cserépfazekat) bottal főbeüti.<br />
Van betyár és kisasszö-fársággos. Ezek egész jelenetet<br />
játszanak el. Van köztük menyasszony, vőlegény, pap,<br />
örömapa és örömanya. A pap megesketi őket, rájuk adja az<br />
áldást mindenféle tréfás jókívánságok közepette. Van aztán<br />
még gémfársángos, medve- és keeskefársángos.<br />
farsrói fársröuf fn. 'az ekegerendely végén lenyúló csavar,<br />
mely a csúsztató vasat hátulról a gerendelyhez erősíti'.<br />
Vö. eke, rajz.<br />
far!a fárta isz. 'farolj odább'. (E szóval a lovat, tehenet,<br />
vagy ökröt farral oldalt léptetik.) Fária, Ilóuzsi ! Vö.<br />
NySz. farr tova !<br />
íartít fárlil (-ok, -öl) ts. i. 'farral oldalt léptet' (állatot).<br />
Fártizsd odébb aszt a Ren.dest.<br />
fartol fartól (-1, -na) tn. i. 'farral oldalra lép, farával<br />
fordul' (állat).<br />
íarzsáha fárzsába fn. 'az ülőideg zsábája, ischias'. Nr.<br />
A farzsábát az izmok felcsipegetésével, masszírozásával gyógyítják,<br />
népi kifejezéssel: „felszedik a farzsábáját".<br />
fás ~ mn. 1. 'rostos, szálkás, vastag és kemény rostú'<br />
(retek, cékla). 2. 'alkuvásban makacs, konok, aki nem enged
257<br />
a kimondott árból'. Eiygeggyé valamit a: árá.bül, ne: legyem<br />
má ojg: fás.<br />
ín-ina ~ (-át, -ája) fn. 'gidrcs-gödrös út feltöltésére való<br />
rőzse' Gencs). (Ném. jaschine.)<br />
fáskál fáskáll (-ok, -sz) ts. i 'heccel, ösztökél'. Mindek<br />
fáskálla a felesé:ge.<br />
fáskamra fáskamora In. 'tűzifa tartó szín'.<br />
Fáskor! Fáskéri hn. (Kisszekeres).<br />
fáskodik (-ok, -öl) tn. i. 'alkuvásban megköti magát,<br />
nem enged'.<br />
fáskosár ~ fn. kétfűlü vesszőkosár, melyben a tűzifa<br />
áll*.<br />
fásli ~- (-1, -ja) fn. 'pólyakötő szalag',<br />
íásliz ~ (-ok, -öl) ts. i. 'pólyakötő szalaggal beköt<br />
(csecsemőt). L. befásliz.<br />
iá-.-s/.ín fás-szén fn 'fatartó szín'.<br />
fasz
258<br />
fátyol fátyol (-1, -ja) fn. 'schleier'.<br />
fátyolháj játyölliáj In. a sort ós vastagbelén levő háj.<br />
Máskép : csepleszháj.<br />
fátyolsxita fályölszila fn. finom liszt szitálására való,<br />
sürü szövésű szita'.<br />
favágás ~ fn. 'tűzifa aprítás'.<br />
favágító favágitóu fn. 'faaprító tőke. melyen lat hasogatnak,<br />
darabolnak'.<br />
favágó javágöu fn. holzhauer'.<br />
íavég favég fn. 'fadarab vége". Xr. Mikor "a kutyát egy<br />
darab fával megdobják, ezt kiabálja kínjában : Favég !<br />
fauég !<br />
favilla ~ fn. 'fából készült villa' (gazdasági eszköz).<br />
favirág — fn. 'favirágzás'. .4 kizs- gyermeket fa-virágon<br />
nerm jón éválaszla:ni, me ha-már fog öijszükni.<br />
fazék fázok, fazék, fázik (Tisztaberek) (fazokai, fazoka v.<br />
fazokfa) fn. 'topf. Sz. Fe-döi) szánj ja jazo:kát, mirga főül<br />
alakla ( = ő is abban a hibában szenved, amit másban megró;<br />
bagoly mondja a verébnek...). Sok- fazogba főijszlék a<br />
firidöi)vi:zél (= olyan legényre mondják, aki sokat szeret,<br />
míg végre megházasodik, vagy arra, aki csapodár természetű).<br />
Km. Az- a: fői), ami a fmzogba főül: (= legfőbb szükséglet<br />
az élelem). Xr. Aki a kásás fázok fenekét kikaparja, annak<br />
eső lesz a lakodalmán. — Fiúgyermeknek csak egy fazokban<br />
kell főzni (= forralni) a fürdővizét (t. i. nem minden fürdéskor<br />
más-más fazékban), mert csak akkor lesz állandó a szerelemben.<br />
Ha sok fazokban főzik a fürdővizét, annyi lányt<br />
kell megkérnie, míg feleséget kap, ahány fazokban főzték a<br />
fürdővizét. Viszont a leánygyermek fürdővizét más-más<br />
fazokban kell főzni, mert úgy lesz majd sok kérője. L. cserépfazék,<br />
vasfazék.<br />
fazekas fazokas (-1, -ok) fn. 'töpfer'. Sz. ö'tül:, mini<br />
a fa-zokas a féldülésmek (ir. = el van keseredve). Co'ki,<br />
kutya, ne- ugas, Né' vagyok é fazo:kas (mondják tr. az ugató<br />
kutyának). Xr. A megszállás előtt a bányai fazekasok szekereken<br />
faluról-falura hordták készítményeiket s leginkább<br />
búzáért adták el. A kisebb edényt annyi búzáért, amennyi<br />
belefért, a nagyobbat félannyiért.<br />
fazík 1. fazék.<br />
fázik ~ (fázom v. fázok, fázol: fázna, fázzon) tn. i.<br />
'frieren, es ist ihm kait'. L. megfázik.<br />
fázlődik fázlőudik (-ok, -öl) tn. i. 'sokáig fázik",<br />
fázok, fazokas I. fazék, fazekas.<br />
február ~, februvár (-1) fn. 'az év második hónapja*.<br />
II. Február gúnynév (Adorján). Xr. Ha február enyhe, a<br />
gazda takarékosan bánjék a takarmánnyal, mert húsvét<br />
táján sokáig tart a hideg. — A februárban oltott gyümölcs
259<br />
fákról azt tartják, hogy azoknak a gyümölcsei nem lesznek<br />
férgesek.<br />
feeesen ~, freccsen (-1, -ne, -nyen) tn. i. 'spritzen'. L.<br />
kifeccsen.<br />
fecesent ~, freccsent (-ek,-él, -ene, -ncsen)ts. i. 'eszközli,<br />
hogy feccsenjen'. L. kifeccsent.<br />
1, ícescg ~ (-etl, -ne, -jen) tn. i. 'gyakran feccsen' (pl.<br />
a kása fövés közben). L. kifecseg.<br />
2. fecseg ~ (-ek, fecseksz) ts. i. 'locsog, jár a szája, beszél<br />
összevissza'. L. ki-, elfecseg.<br />
fecsegés fecsegés (-t, -e, -ire) fn. 'locsogás, csacsogás, szóbeszéd'.<br />
fecske ~ (-él, -éje) fn. 'schwalbe'. II. Fecske gúnynév<br />
(Óvári). Xr. Ha a fecske a föld színén repked, az annak a jele,<br />
hogy eső lesz. —• Ha a fecske a tehén alatt elrepül, vért<br />
(= véres tejet) fog adni a tehén. — Mikor az ember tavasszal<br />
először lát fecskét, tegyen úgy, mintha az arcát mosná s közben<br />
ezt kiabálja : „Fecskét látok, szeplőt mosok !" Abban<br />
az évben nem lesz szeplős. — A fecske hangját utánzó igék :<br />
csicsereg, ficserékél. —• A fecske a fiókáinak etetéskor ezt csicsergi<br />
: „Kicsinek kicsit, nagynak nagyot, mert ha a kicsit<br />
nagyot kíván, kap egy szart." L. füsti fecske.<br />
fecskefészek fecskefészek fn. 'schwalbennest'. II. Fecskefészek<br />
hn. (Kisnamény). Nr. A fecskefészket nem szabad a<br />
ház faláról leverni, mert vért ád a tehén (= véres tejet ád).<br />
feeskefiók fecskefijóuk fn. 'kis fecske'.<br />
fccskefonál feeskefonál fn. 'aranka a lóherésben, cuscuta<br />
trifolii Bab'.<br />
fecskefos ~ fn. 'apróvirágú vadvirág'.<br />
fecskendezik ~, fecskendezik (-etl, -ne, -zen) tn. i. 'fecseg,<br />
gyakran fröccsen'. L. befecskendez.<br />
fed féd (fedek, fedél; fedne, feggyen) ts. i. 1. 'fedéllel<br />
ellát' (házat, kazlat). 2. 'értékben elér'. Kék ökröd meg a szekér<br />
né- fedi eszi a ka:szát. L. befed, kifed.<br />
fedél fedél (fedelei, fedele) fn. 1. 'dach' (pl. házé). 2.<br />
'deckel' (ládáé, óráé, szuszéké, skatulyáé). 3. 'könyvtábla'.<br />
Le-szakalt ennek a könyvinek mind- a két fedele: K. Sij-jcssünk:,<br />
hoty jerdel alá érjünk, mire az esöü megin.dull (= fedett helyre,<br />
házba). Km. A jóu- fedél tártya a há:zat (= a jól gondozott<br />
fedelű ház tovább tart). L. asztag-, cserép-, ház-, láda-, nád-,<br />
pala-, skatulya-, szalma-, zsindely-, zsupfedél.<br />
fedeles szék ~ fn. 'mennyezetes pad' (templomban).<br />
fedeles szuszék fedeles szuszék fn. 'fedéllel ellátott hombár'.<br />
féder féder (-1, -je) fn. 'rugó' (a kocsi tengelyén). V. ö.<br />
rugó.<br />
féderes — mn. 'rugós, rugóval ellátott' (kocsi).<br />
17*
260<br />
fedés fedés (-1, -e, -ire) fn. 1. 'fedéllel való ellátás' (házé,<br />
kazalé). 2. 'fedél'. A szél kibontotta ráita a fedést.<br />
fedeztet fedesztet (-ek, -él) ts. i. 'hágat (kancalovat a<br />
csődörrel)'.<br />
fedő fedői) (-t, -je) fn. 'különböző edények befödésére<br />
való cserép- vagy fémlap'. Sz. Fedői) szőujja jazo:kál, nurga<br />
főül alatta (= ő is abban a hibában szenved, amit másban<br />
megró; bagoly mondja a verébnek...). Xr. Leányoknak<br />
fedőről enni nem szabad. — Fedő alatt nem szabad főzni<br />
(= forralni) a gyermek fürdővizét, mert nem fogják észrevenni<br />
a szépségét, meg a jó tulajdonságait. L. tökfedő.<br />
fedődik 1. befedődik.<br />
fegyver fegyver (-(, -e) fn. 1. 'waffe' (ri).. 2. 'puska'.<br />
Hirezs dufla fegyverévél Szembe száll ezer emberéi (Nd.). Km.<br />
Bot rti' fegyver: (= gyönge fegyver).<br />
fejjjv erjjyakorlat fegyvérgyaköllat fn. 'wal l'enübung'<br />
(katonai műszó).<br />
fehér fejjér mn. 1. 'weiss'. — (-et, -i v. -je) fn. 2. 'valaminek<br />
fehér része'. Tojás fejjérje, szeme fejférje, tőugyfa<br />
jejjéri (= tölgyfának közvetlen a kéreg alatti fehér része).<br />
3. 'fehér ruha, fehér öltözet'. Ferenc Jóuskál tiszta fejérbe<br />
láttam (Nd.). Sz. Nem- mgntam: é se- jejjéret, se- feketét:, se<br />
fejjél, se- szegjél: (= nem tettem rá se helyeslő, se rosrszaló<br />
megjegyzést). O'jg fejjér, mjnt a té- (arcbőr), mint<br />
a hóm (kenyér), mint a fát (arc). L. szem fehére, tojás<br />
fehérje.<br />
fehér herheneei szilva fejjér bérbenceji szilva fn. 'a berbenceihcz<br />
hasonló, hosszúkás sárgásfehér szilva'.<br />
fehércseléd fejjércseléd fn. 'nő, fehérszemély, nőszemély'.<br />
A ktrájné nagyo szép fejjércseléd vóul: Km. A jej-jércselédnek<br />
csal annyi eszinek kél len:ni, hogy iw dugja mind- a két lóbál<br />
ecs- csizsmába (— nem jó a nagyon okos nő).<br />
fehér csúszó fejjér csuszóu fn. 'fehérszínű, áldásthozó<br />
kígyó'. Xr. A néphit szerint minden háznál van a falban<br />
'fehér csúszó', mely a házat kártól, veszedelemtől óvja, a<br />
kártékony férgeket, egereket pusztítja. Nagyon szelíd s az<br />
embert nem bántja. Ritkán jelenik meg az emberek előtt.<br />
Megölni nem szabad, mert baj származik belőle s mert ő a<br />
'ház áldása'. •—• Abban a kútban van kitűnő víz, amelyben<br />
'fehér csúszó' lakik. Vö. tarka menyét.<br />
fehéredik I. megfehéredik.<br />
fehéres fejjéres mn. 'kissé fehér'.<br />
Fehérföld Fejjérfőijd hn. (Fertősalmás).<br />
fehérít fejjérit (-ek, -él) ts. i. 'fehér színűvé tesz' (pl.<br />
vásznat).<br />
fehér-kenyér jejjér-kenyér fn. 'weissbrot'.<br />
fehérlik fejjérlik (-ett) tn. i. 'weiss scheinen'.
261<br />
fehér-nárcis fejjér-nárcis fn. 'fehér jácint' (hyacinthus<br />
orientális L.).<br />
fehér paréj fejj ér paré fn. 'chenopodium album L.'<br />
fehérruha fejjérruha fn. 'fehérnemű, alsóruha, váltóruha'.<br />
fehérség fejjérség (-et, -e) fn. 'fehér folt, fehér valami'.<br />
Valgmi fej-jérségel látok a szemed:be. Eccér csak valami fej-jérség<br />
é'sillámlik melletlem.<br />
fehér-szilva fejjér-szilva fn. 'július végén érő, fehér színű,<br />
gömbölyű szilva'.<br />
Fehértó Fejjértóu hn. (Fehérgyarmat).<br />
fchérviráq jejjérvirág fn. 'galanthus nivalis'.<br />
1. fej 1. 'fő.<br />
2. fej féi (fejek, féisz) ts. i. 'melken' (tehenet, tejet).<br />
L. ki-, megfej.<br />
féj 1. 2. fej.<br />
feje alja feje aj ja (fejem aj ja, fejed aj ja stb.) fn. 'fej alá<br />
való, párna'. Szerelöijmnek széna a feje ajja (Nd.). Nem jóul<br />
van a fejem ajja (Nd.). Sz. Meg- vö vélve a feje aj:ja (= jó<br />
dolga van, biztosítva van a jövője).<br />
fejében fejibe, fejjébe hsz. 'um, wegen'. Oda megyek,<br />
uram Is:le, jóu rémesek feji:be, hák a tök- má sehü sincs:<br />
feje búbja feje búbja (fejem búbja, fejed búbja stb.) fn.<br />
'scheitel'.<br />
feje foka ~ (fejé foka, fejet foka stb.) fn. 'nemzetsége,<br />
rokona, hozzátartozója'. Ne vóut nekem semmi fejé foka<br />
csizsmadi:fa.<br />
fejel fejéi (-elek, -élsz) ts. i. 'új fejjel ellát' (lábbelit).<br />
L. megfejel.<br />
feje lágya feje lággyá (fejem lággyá, fejed lággyá stb.) fn.<br />
'fontanell, weiche'. Sz. Benöijlhetet vóum mán a feje lág-.gya<br />
{= nem gyermek már, több esze is lehetne). Feje lággyára<br />
esett { — ostoba).<br />
fejelés fejelés (-1, -e, -it) fn. 'lábbelinek új fejjel való<br />
ellátása'.<br />
fejes ~ mn. 'előkelő, tekintélyes, gazdag'. Otk is fel<br />
akarták akasztani a fejesebjeit ezek a komonis:ták. V. ö. fős.<br />
fejés fejés (-t, -e, -it) fn. 'melken'.<br />
feje szösz ~ fn. 'legfinomabb szösz'.<br />
fejetlen láb fefellé láb fn. 'olyan láb, melyen nincs fej'<br />
(= ostoba, oktalan ember). Sz. Ojam, mint a fejetié láb:<br />
( = oktalan, együgyű, ostoba).<br />
fejfa féifa fn. 'emlékfaoszlop a sírokon'. V. ö. főtőlvaló-fa.<br />
fejfájás, -fájós 1. főfájás, -fájós.<br />
fejős fejőiis mn. 'tejelő, olyan (tehén), melyet fejnek'.<br />
V. ö. elzüllött.<br />
fejsze féisze (-ét, -éje) fn. 'axt, beil'. II. Fejsze családnév
262<br />
(Egri). Sz. Veszet fejszének nyele (= valami megtérül a kárból).<br />
Ugy úszik:, mint a nyeletlé fejsze: (ir. = nem tud úszni).<br />
Kvaludná a féjszébüll a nye.let (= szeret és jól tud aludni).<br />
Nr. Jégeső alkalmával a fejszét vagy baltát élével fölfelé<br />
kifektetik az udvarra, mert a néphit azt tartja, hogy a fejsze<br />
apróra vágja s végre megszünteti a lehulló jeget.<br />
fejsze éle fejsze éli fn. 'axtschneide*.<br />
fejsze foka fejsze foka fn. 'axthelm'.<br />
fejszenyél féiszenyél, féjszenyél fn. 'axtstiel'.<br />
fejt fejt (-ek, -él, -ene, fejesen) ts. i. 1. 'hüvelyez, héjából,<br />
hüvelyéből kiszed'. Paszüjt fejt, bórsóut fejt. 2. 'morzsol'<br />
(tengerit). Málét fejt. L. le-, megfejt.<br />
fejtés 1. máléfejtés.<br />
fejtő fejlői) (-1, -je) fn. 'színes (piros, kék) pamut',<br />
fejüll. fejülrünnen 1. 2. felül, felülrünnen.<br />
fék fék (-et, -je) 1. kötőfék.<br />
féket ~ (-ek, -él; -ne, fekessen) ts. i. 'schlafen legén'.<br />
L. lefeket.<br />
fekete ~ (-ét, -éje; -énn) mn. 1. 'schwarz'. fn. 2. 'valaminek<br />
fekete része'. Körö feketéje. 3. 'fekete öltözet'. Felőijiözöit<br />
a szive feketébe (Nd). 4. 'fekete ló'. Eladom a szürkét<br />
meg a feketét (Nd). Sz. Oja fekete, mint a lork szén: (pl. a vér).<br />
Oja fekete, mint a setét éccaka: (emberről). N§m' mgnlam: é<br />
se- fejjéret:, se- feketét: (= nem tettem rá se helyeslő, se rosszaló<br />
megjegyzést). Km. Fekete kézzel keresik a fejjér kénye:rel<br />
(= munkától barna kézzel). L. köröm feketéje, szem feketéje.<br />
Feketeberek ~ hn. (Homok).<br />
íeketeeukor jeketecukör fn. 'medvecukor'.<br />
feketedik 1. megfeketedik.<br />
Feketedüllő Feketedüllői) hn. (Garbók).<br />
fekete karácsony ~ fn. 'sáros karácsony'. Nr. Fekete<br />
karéiesö fejjér húsvét (= ha karácsony sáros, húsvét havas,<br />
hideg lesz).<br />
fekete-kávé ~ fn. 'schwarze kaffee'.<br />
feketéllik feketéllik (feketéit, -élne, -éjjen) 'schwarz<br />
erscheinen'.<br />
fekete mákszem ~ mn. igen kevés, egy csöpp'. Njncsazom<br />
má szikva ety fe'kete mákszem se: Nem- akárfa ez a<br />
kémé fé fele huz:ni ety fe-kete mákszemet se a kenye:ret. Nemaluttum:<br />
ety fekete mákszemet se:<br />
fcketepej feketepéj mn. 'schwarzbraun' (lószin).<br />
feketés feketés mn. 'kissé fekete'.<br />
fekete sáryasáu ~ fn. 'a sápkór nagyobb foka, veszedelmes<br />
faja'.<br />
feketeség feketeség (-et, -e) fn. 'schwarze'.<br />
feketeszemű feketeszemű mn. 'schwarzáugig'.<br />
Feketetó Fekelelóu hn. (Kőszegremete).
263<br />
Feketevíz Feketeviz pataknév (Garbolc, Szárazberek,<br />
Egri).<br />
Fekete vízhát Feketeviszhát hn. (Garbolc).<br />
feketít 1. befeketít.<br />
fekszik ~ (fekszek, V. fekszem, fekszel, fekütt, feküdne,<br />
feküggyön, feküdni, fekve) tn. i. 1. 'liegen, sich legén'. 2. 'megrekedve<br />
áll'. Vaty kék nap, kék éccaka is it fekütt a: viz a<br />
kérk ajfánn: 3. 'tűz, süt'. Na-gyonn oda fekszik a: nap. Sz.<br />
(iyermekéigyat fekszik (= gyermekszülésben fekszik). Avval<br />
kél:, avval fekszik: (= éjjel-nappal azzal foglalkozik). Km.<br />
Kinek holy teccik, uly fekszik: (= ki mint veti ágyát, úgy<br />
alussza álmát). L. kifekszik, lefekszik, megfekszik, nekifekszik,<br />
odafekszik.<br />
fekt- ~ (fektémbe, fektédbe, fektébe v. fektibe ; feklembüll,<br />
fektedbüll, fektébüll v. fektibüll stb.) fn. 'fekvés'. Mán elolvasta<br />
vaty hat könyvet it fektem:be. Még az óudalam is mekfájült<br />
feklem:be.<br />
felitel — (-ek, -el) ts. i. 'legén'. Hanyol fektetik, nyers<br />
hassál döfölik (= a kenyérdagasztás találós meséje). L. lefektet.<br />
feküdözik ~ (-ök, -ol) tn. i. 'le-lefekszik, hol felkél, hol<br />
lefekszik'. Má lennap se vóut; jóul, min'dék csak feküdözött:<br />
Valami változásának ke len:ni, mé mg' mék csak<br />
fcküdözött:.<br />
1. fel fn. I. föl.<br />
2. fel fél hsz. 'hinauf, herauf, hinan, empor'.<br />
1. fél ~ (felet, fele, felit) fn. 1. 'hálfte'. Felit é'viszi<br />
akku szerint, felit akku néküll (tolvaj felesről), a) személyragos,<br />
jelzői használatban. Aki épusztittya a három hollóul,<br />
fele kiráiséigát, szép- eladón jányál annak aggyá. A zab' még<br />
a fele magol se atla: meg (= az elvetett mag felét). 2. 'halb'.<br />
Evilt elg fél kenyc:rel, ha nem töb.bel. 3. 'egy párnak egyike'.<br />
Csirpa egy vér a fél örcá:ja. Sz. Jóu félbe van (= be van rúgva).<br />
A fék fogamra se elég: (= nagyon kevésj. Ennek fele se<br />
tréfa: (= ez már nem tréfa, nem lehet figyelmen kívül<br />
hagyni). L. ajtófél, éjfél, küllőfél, másfél, oldaliéi, ősz-félen,<br />
tavasz-félen, útfél.<br />
2. fél fél (-ek, -sz ; -ne, fejjen) tn. i. 'fürchten, beíürchten,<br />
sorgen' (-tói, -tői). Sz. Uty félt:, hogy a furujugba izs bebüit<br />
vóuna: Uty (élek tükle, mint az é'gőij lüsztüll: Inná: a duléra:,<br />
ne' fejjen I ü l: l e, csak ad'nának ne.ki (= nyugodt<br />
lehet felőle). Ne' fejjen t ül: l e, jehajitta a még vaty<br />
kettőéinek a csizsmáját a hászijá:ra (= legyen nyugodt,<br />
eltemet az még vagy két férjet). Ne' f é i s e m ' mit, mái'<br />
kiaggya: ü (= légy nyugodt, ne aggódj). Jóiik féi: (ir. = ne<br />
félj). Jóul' féi:, lékkem, mé mey is eszlek, ha közeleb:<br />
jössz. J ó u l • f é i :, mér meg- is hálsz tülle.
264<br />
félahlak ~ fn. 1. 'az ablak fél szárnya'. 2. 'egy szárnyból<br />
álló ablak'.<br />
felad felad ts. i. 1. 'földről fölvesz és odaad'. Ára kérem<br />
a kisasszonl, Juliskát, Aggyá fel a tajték szivárszipóukát (Nd).<br />
2. 'fölsegít' (hátára). Kektenn is attak fé fele a zsá:kot. Ak fel<br />
az uffaso.mat. 3. 'beírat* (iskolába). Fé' kell asz má ad:ni az<br />
oskolába: 4. 'föltesz" (kérdést). Palkón Sándor igy aggyá fel<br />
a szóul: „Ki látót mán egy lova hét patkóijl ?" (Nd.)<br />
feladogat ~ ts. i. 'több holmit egyenkint magasabb<br />
helyre ad' (pl. tököket a szekérre).<br />
félág ~ fn. 'motólálásbeli hiba, mely akkor támad, ha<br />
egy szál fonál nem akad föl a motóla ágára és kinn csüng'.<br />
felágaskodik ~ tn. i. 1. 'felnvujtózkodik, lábujjhegyre<br />
áll'. 2. 'két hátulsó lábára áll' (ló). K. 'feláll, fölmered' (valakinek<br />
a farka).<br />
felaggat — ts. i. 'felakasztgat'. Fé- kén aggatni az ojan<br />
embere:ket.<br />
felaggatózik felaggatóuzik tn. i. 'szoknya vagy gatya<br />
alját elől-hátul övébe aggatja' (sáron, vizén, lucsokban). K.<br />
Nem- láttad a gyüsziimet ? —- Hogyne ? Ik ment az e:lép<br />
fekaggalóljzva: (tréfás felelet).<br />
felágy ~ ts. i. 'fonásra alkalmas csomóba (ágyasba)<br />
rendez' (szöszt guzsalyra kötés előtt).<br />
felakad ~ tn. i. 'felakaszkodik, felfüggeszkedik'. Valami<br />
púja fekakatt: a sarogjára: Bácsi, fekakattak há.lull !<br />
felakaszt ~ ts. i. 1. 'felfüggeszt' (pl. kalapot, bundát<br />
a szegre). 2. 'akasztással kivégez'. Akire ennyit se lehed bizni,<br />
a mán akassza fél ma:gát. Sz. Emnél v. ektííl be-csidletesebb<br />
embert is akasztottak má: fél (= nagy gazember ez). Ak kasszának<br />
fel a neved napjánn !<br />
feláld ~ ts. i. Sz. Basszam, aki jekáldott ére a világra 1<br />
(káromkodás = áki teremtett).<br />
feláll ~ tn. i. 1. 'aufstehen' (pl. ültéből). 2. 'sich stellen'<br />
(pl. székre). 3. 'fölmered' (vkinek a farka). 4. 'kiderül, megjavul'<br />
(időjárás). Csak állana fél mán az i.dőii.<br />
felállít felállít ts. i. 1. 'aufstellen'. 2. 'felszólítja, hogy<br />
valahonnan álljon fel' (pl. gyermeket a székről).<br />
felállogat ~ ts. i. 'felállítgat, sorban felállít' (pl.<br />
kévéket).<br />
félannyi ~ mn. 1. 'félakkora'. 2. 'felényi mennyiségű',<br />
felás ~ ts. i. 'umgraben' (pl. kertet),<br />
felázik ~ tn. i. 'alulról felnyirkosodik' (pl. a boglya<br />
feneke).<br />
felbélel félbéllél ts. i. 'felbujtogat, fellázít, valaki ellen<br />
ingerel, ösztökél'. Ez a ve- huncud béllélte fel a fifam ellen a<br />
legénye: kel.<br />
félben félbe hsz. 1. 'befejezetlenül'. Ott- áll a ka:zál fékbe:
265<br />
2. 'im begriffe'. Ojg hammahodóu félbe förmá van a: tüz.<br />
Mwladozóii félbe vannak már a pattanások rái:ta.<br />
íélhcnhagy félbehagy ts. i. 'befejezetlenül hagy'.<br />
íclhcnmarad félbemarad tn. i. 'befejezetlenül marad'<br />
(pl. ház építése).<br />
felberzel fébérzél ts. i. 'fölráz, fölkavar' (pl. sarjút szárítás<br />
végett). Fé-bérzelem az aggba e kicsit a szákmát, minygyár<br />
édezsdebbé fekszé rái:ta.<br />
felber/.enkedik febérzeykedik tn .i. 1. 'tollait fölborzolva<br />
mérgelődik' (kotló). 2. 'haragra lobban, indulatba jön'<br />
(ember).<br />
félbeszerhe félbeszérbe hsz. 'befejezetlenül'.<br />
felbiggyeszt febiggyeszt ts. i. 'kicsucsorít'. Fébiggyeszli az<br />
ajfakát, a száját.<br />
felbillen jébillen tn. i. 'umkippen'. Fébillen alattad az a<br />
rosz: szék.<br />
felbiztat fébisztat ts. i. 1. 'Ígéretekkel reményt kelt<br />
benne'. Az ap'ja bisztalta: fél, hogy megveszi né:ki. 2. 'felingerel,<br />
felbuzdít, felösztökél, fel bujtogat'. Fébisztatta az<br />
embere:jit, hogy ne/ fogaggyák a sza:vál.<br />
felbokrétáz jebokrétáz ts. i. 'bokrétával feldíszít' (pl.<br />
kalapot).<br />
félbolond ~ mn. 'féleszű, félkótya'.<br />
felbolydul féböidull tn. i. 'felzúdul, felzavarodik, fellázad'<br />
(pl. egy fészek darázs).<br />
felbolygat féböigal ts. i. 'fölzavar' (pl. méhet).<br />
felbont fébonl ts. i. 1. 'fölszakít (levelet), fölfejt (csomagot)'.<br />
2. 'felboncol' (tyúkot).<br />
felborít feburit ts. i. 'feldönt, felfordít' (pl. edényt).<br />
felborongat féburongat ts. i. 'feldöntöget, felborítgat'<br />
(pl. macska a csuprokat).<br />
felborul féburull tn. i. 'feldől, felfordul'. // féburull a<br />
sze:kér, ha ide:háit.<br />
felbosszankodik f('bosszankodik tn. i. 'indulatba jön,<br />
méregbe jön, felindul'.<br />
felbosszant fébosszanl ts. i. 'indulatba hoz, megharagít'.<br />
felböfög feböfög ts. i. 'aufstossen'. Ojá savanyóud<br />
böföklé: fel.'<br />
felbősszen fébőiisszen tn. i. 'fellobban, haragosan felpattan,<br />
indulatosan fölkiált'.<br />
felbuggyan febuggyan tn. i. 'föld alól előtör' (pl. forrás).<br />
felbukik febukik tn. i.-'elesik'. Km. Az ö'regnek ki esi kél:,<br />
kkcsit iszig, birkik fék (= az ö. ember gyenge).<br />
felbukkan fébukkan tn. i. 'hirtelen, váratlanul elesik'.<br />
Fé'bukkantam azonn a sikos u:tonn.<br />
felbutorol febutoröl ts. i. 'felkutat, felhány'. Mindent<br />
fébulorölk, ami a házba: vóut.
266<br />
felbúvik fébujik tn. i. 'vmi alól előmászik'. K. Büj- fé<br />
mán abbull a vacog:búl, ne- dögöjj: olt ( = 'kelj fel', indulatos<br />
beszédben).<br />
felbuzdul fébuzdull tn. i. 'felforr, forrani kezd'. Mihenl<br />
fébuzdull a vize, öntheti a tésztád bele fe:le.<br />
felcifráz fécifráz ts. i. 'felcicomáz'.<br />
felcihelődik fécihelőijdik, fécühölöüdik tn. i. 'felszedelőzködik,<br />
lassan felkészülődik'.<br />
felcipehcdik fécipehedik tn. i. 'feltápászkodik, nagy lassan<br />
fölkél, felkászolódik'.<br />
felcipehejedik féeipehejedik tn. i. feltápászkodik (fektéből,<br />
ültéből)'.<br />
felciihölődik 1. felcihelődik.<br />
felcsap lecsap ts. i. 1. 'hirtelen fölemel'. Fécsapja az árát.<br />
2. 'beáll'. Fécsapot katonának.<br />
felcsapás fécsapás fn. 'nyereség, haszon, érték'. Hogy<br />
adott érte három tojást? A- bizon nem- naty fécsapás: Ety<br />
kis kolompérlevest adot vacsorér.ra. A' bizon nem- naty /elcsapás<br />
vóut:<br />
felcsapódik<br />
ruhára).<br />
fécsapóudik tn. i. 'felfröccsen' (pl. sár a<br />
felcsatol fécsattöl ts. i. 'csattal felköt',<br />
felcsattan fécsallan tn. i. 'dühösen felkiált, haragosan<br />
kitör'. Mék jé-csattant:, hoty hogy gondolok én o.jal.<br />
felcsattol 1. felcsatol.<br />
felcsavar lecsavar ts. i. 'felteker'. Sz. Fé'csavárja az e.szit,<br />
min dög löd börnyu a fár.kát (— erősen töri a csürhejárást).<br />
felcseperedik fécsepercdik tn. i. 'felserdül, felnő'.<br />
felcsimpajgózik<br />
felfüggeszkedik'.<br />
fécsimpájgöuzik tn. i. 'felakaszkodik,<br />
felcsinál fécsinál ts. i. 'teherbe ejt, megszeplősít'.<br />
felcsipaszkodik jécsipaszkodik tn. i. 'feltápászkodik,<br />
kapaszkodva felül' (pl. az ágyon).<br />
félcsipejíí jélcsipejü mn. 'olyan (jószág), melynek egyik<br />
csípeje hibás, törött, lelógó'.<br />
felcsúszik fécsuszik<br />
övedző alatt).<br />
tn. i. 'hinaufgleiten' (pl. az ing az<br />
felcsürget fécsurgel ts. i. 'ostorpattogtalással fölkelt'.<br />
Fé-csilrgették, jé-tériletlék a disz.nóut valami na<br />
9\}<br />
nehe:zenn.<br />
feldagad jédagad tn. i. aufschwcllen' (vmely testrész).<br />
feldarabol jédaraböl ts. i. 'darabokra vagdal'.<br />
féldél féldél fn. 'a délelőtti idő fele, közepe'. Este nejekszik<br />
le. idejé:be, nap-pál meg aludna jéldé-.lig. Az ö-reg ur<br />
is kijöt jéldékbe. Ok kémrásztg féldé-.lig, de nem- lanállam: ém<br />
még mag-vát se: Készizs mán aszt a tarisznyát a meződre fe:le,<br />
ne- it várjuyk féldédig.
267<br />
feldöf fedöf ts. i. 'szarvával felöklel'. Kriggy in:nem, mé<br />
frdöf a le.hen.<br />
ícldőjl fedüt<br />
szeke:ret.<br />
ts. i. 'felborít'. Mái-mái fedűtölle a szél a<br />
feldől fédül tn. i. 'felborul'. Ne' rakjatok ojan tetés szekérét,<br />
mé fédültök:<br />
fcldöryöl fedorgol ts. i. 'eszméletre dörgöl, dörgöléssel<br />
magához térít' (ájultat).<br />
íeldiiu. jédug ts. i. 'fölvesz, fölhúz, magára vesz'. Dukjel<br />
az ujjast, mé hideg van: Fedugom a csizs.mát a lábomra:<br />
feldúr jedúr ts. i. 'gyorsan fölhány, feltaszigál'. Fédúrtam<br />
aszl a kisz szé.nát a há'szijára:<br />
íeldúz jeduz ts. i. Sz. Féduzza az órát (= 1. 'megorrol,<br />
megneheztel'. 2. 'meghal' tr.). Ke resztapái h a ' m á r f é -<br />
d úszta az ö.rál (= hamarosan meghalt).<br />
feldől, feldűl 1. feldől, feldőlt.<br />
felé fele (éfelém, tefeléd, lifele V. felé; mifelénk, tifelétek,<br />
tikjeléjek v. feléjek) nu. 1. 'félre, részre, darabba'. Vágjuk<br />
kék jele. Nem- tudok é szász fele szakad:ni. Hasad az ék hárö<br />
fele (Nd). 2. 'helyre*. Megyünk hak fele ( = hat helyre, t. i.<br />
látogatóba). Sok- fele jártam: ma (= sok helyen). 3. 'versus,<br />
gegen'. a) [helyről] Van' nekünk a vetési halár fe:le ety kis<br />
főij-dünk: Azóuta a sze'kér má Halisz fele jár: Mikor megyek<br />
Káröi fele... (Nd). Fe m<br />
lé se ment: (= feléje), h) [időről]<br />
'kuvasz fele má mrgyö ráita vóut a köhö:gés. Háinál fele<br />
jobbá lelt e kiesi:vél. Má három esztendőüs: vagy má nély<br />
fele van: 4. határozóval (igekötővel) és más mondatrészekkel<br />
kapcsolatban befejezetlen cselekvést jelöl, mégpedig<br />
kezdődő (s z án d é k o 11) és folyamatban<br />
levő, tartós cselekvést, a) [kezdődő cselekvés]<br />
Oszt e- még az étvágyamat is hozza mek fe:le (= kezdi meghozni).<br />
Meg-berenáta, mikor ki fele: köütt (= mikor kezdett kikelni).<br />
Mire én o-daértem, mán- akkor ük é- fele jöttek: (= kezdtek<br />
szétoszlani). Nem' akár jóu idői) fele len:ni (= jó idő kezdődni).<br />
Nem' akar ennek a pattanásnak teteje fele len:ni (= teteje kezdődni).<br />
Nem' eszik ez a disztóu a válu.búl, hanem oda áll:,<br />
osz tur ety kwtai fele: (= kezd túrni egy mély gödröt). —<br />
l») [szándékolt cselekvés] Még mek- fele döglik ez a rossz ö:kor<br />
(= készül megdögleni). Nem- jut eszembe fe:le (= nem akar<br />
eszembe jutni). Mos- jöttél e:lőü, mán óiidala-zol é- je-le?<br />
(= meg akarsz szökni '?) Mikor Sándort vá-lasztolták igazgatémnak<br />
fele, hát van- ott ety fkjatál tanitóu, a- vágyót: rá<br />
(= mikor igazgatóvá akarták választani). Harminc tojást<br />
fele véletel vóun az asszöság.gál (= 30 tojást akart vétetni). —<br />
c) [sürgős, siettetett cselekvés] Váeesatok: má jegyet fele:<br />
(= siessetek jegyet váltani). Tegye: má kO'Vászt fele: (= tegyél<br />
gyorsan kovászt). Ag-gyál: már ennünk fele: A -dok: már
2f>8<br />
ennetek fele: (inertek: má enni fele: ( gyertek gyorsan enni).<br />
Szerette vóu: férhesz fele adni: ( = minél hamarabb férjhez<br />
adni). Nem- kííd a fiju pészl fe:le (= nem igyekszik pénzt<br />
küldeni). Nem- tud az ember most mit fele főijz:ni ( = hamarjában<br />
mit főzni). Szeretne ve:le mek- fele csmcrkediű : (= mihamarabb<br />
megismerkedni). Terád meg viszem a dunnát fele<br />
( = azonnal viszem a dunnát). —- d) fépen folyó, történő<br />
cselekvés] Az erdődbe ety ki-gyön ek mek- fele egy bí-kát ( =<br />
épen evett egy békát). Meny gyen a jirhászlioz fele. (= menőben<br />
van a juhászhoz). Az é-nekkárba mikor fé- fele gyiilüyk,<br />
hát
2 6 9<br />
hónt jöüdnek a hasznát mint- jeléjjük: Feléli a vagyonát ( = életében<br />
elfogyasztja, nem hagyja örökül).<br />
feléled jeléled tn. i. megelevenedik, életre kél'.<br />
fclclcgyít 1. felegyvelít.<br />
feléleszt jeléleszt ts. i. 'életre kelt, feltámaszt',<br />
felemás ~ mn. 'nem összeillő pár' (pl. csizma),<br />
félemedik 1. megfélemedik.<br />
felemel feleméi ts. i. I. aulheben'. E'méll fel a fejed !<br />
Még a szok-nyáját is felemelte: 2. 'megdrágít, fokoz'. Uty<br />
halló:, fekeméte a zsidóu a pájinka á:rát.<br />
íelemeledik ~ tn. i. 'felkél (ültéből), felemelkedik'.<br />
fclcmclycdik felémejedik tn. i. 'felkeveredik' (gyomor).<br />
felenned felenged ts. i. 1. 'fölmenni hagy'. -— tn. i. 2. 'felolvad,<br />
olvadni kezd' (fagy).<br />
felépít felépít ts. i. 'erbauen'.<br />
felépül felépüli tm. i. erbaut werden'.<br />
felereszt ~ ts. i. 1. fölmenni hagy, felbocsát vhová'. 2. 'fölhígít'.<br />
Na'gyö sürü vóut a le:ve, énrmeg e kis viz:zé fek eresztettem:<br />
1. feles ~ (-t, -ek, -se) fn. 1. 'haszonbérlő, ki a földbérletért<br />
fek termést fizet'. — mn. 2. 'a felestől bérként fizetett'.<br />
Feles málé, feles kender.<br />
2. feles I. fölös.<br />
feleség feleség (-el, -e) fn. 'gattin'.<br />
feleséges feleséges mn. 'nős'.<br />
feleségestül feleségeslüll hsz. 'feleségével (-ükkel) együtt",<br />
felesel felesét (-elek, -ész) tn. i. 'widersprechen, streiten".<br />
felesik ~ tn. i. 'fölbukik'. Ugy meglökte:, hoty feleselt:<br />
feleszik ~ ts. i. 'földről megeszik'. Mind' a más tyúkja<br />
eszi jel a mádét, ha ol né: vagy.<br />
íéleszlendös féleszlendöüs mn. 'halbjahrig'.<br />
féleszű féleszű mn. 'félbolond'.<br />
felétet felétet ts. i. 'földről felszedet, földről megetet'<br />
(pl. csirkékkel búzaszemeket).<br />
leieden ~ mn. 'össze nem illő; párja nélkül való'.<br />
Lakhattad a vásárba, hoty /életlen e: a kél ii:kor. E- kén adni<br />
eszi a feletlen ti:nóut.<br />
lelett 1. fölött.<br />
felez r*. (-ek, -él) ts. i. 'halbieren'. L. megfelez.<br />
felezés felezés (-1, -e) fn. 'halbierung'.<br />
fél fa ~ fn. 'lorpfosten'. Sírva mégy el kapum előijtt.<br />
Megöleled a /élfájál (Nd).<br />
felfagy felfagy tn. i. 'fagy támad, fagyás áll be'. Meymontam,<br />
hoty féfagy az écea:ka.<br />
felfakad féfokad tn. i. 'felolvad' (pl. a megfagyott út).<br />
Ha az uk féfokad, ok csak a madár tud álálmen:ni.<br />
felfal féfál ts. i. 'aulTressen'. K. Ugy' nekiment:, asz~<br />
hitté, fek akarja jákni (^ dühösen nekitámadt).
270<br />
félfejre 1. félfőre.<br />
felfelé félfele hsz. 'egyik oldalra, féloldalra'.<br />
félfelől félfelőüll hsz. 'egyik oldalon, féloldalon'.<br />
felfér féfér tn. i. 1. 'hinaufgehen, raum habén'. Fé- né<br />
fér a hászijára ez a sar:ju. 2. 'elkel, jól fog, helye van'. Annak<br />
a gyérnulllalan ap-fának is fé férne hébe-höuba egy néha)/<br />
krái:cár. Hkdeg vam: most, fé-fér a gu:ba.<br />
felfeszít féfeszil ts. i. 'feszítéssel fölnyit, föltör' (zárat).<br />
felfog féfog ts. i. 1. 'aufheben' (ruháját). 2. 'felölel'<br />
(pl. a kaszás egy fogást). Fé-fogom itt eszt a mc:nésl. — 3.<br />
'megért vmit'. Sz. Féfog rajta - 'birtokába veszi, tulajdonává<br />
teszi' (gazdátlan dolgot, talált v. használatlan tárgyat).<br />
Léik az ulonn egy rosz sipkát, osz f é - f o g o t rá i : t a.<br />
É-desapám nem- ige viséte eszi a kala:pot, mé neim szerette:,<br />
Lac-kóu mek f é • / o g o t r á i : I a. Én é'hajitottam, ü mek<br />
f é • f o g o t r áj : t a.<br />
félfog r-wfn. Sz. A fél-fogára se elég: (ennivalóról = nagyon<br />
kevés).<br />
felfogad féfogad ts. i. 1. 'szolgálatba fogad'. Fé'fogattam<br />
eszt a kis fat:lyut, hogy ve-zedgesse az ákröl, mik szán.-tuyk.<br />
2. 'esküvel fogad, fogadalmat tesz'. Fé-fogatta, hogy nemiszik<br />
táp pájirp.kát.<br />
felfon féfon ts. i. 'teljesen megfon'. Ha-marosö féfontuk,<br />
ami kisz szöszünk: vóut.<br />
félfont ~ fn. 'egy fontnak a fele'.<br />
felfordít féfördit ts. i. 1. 'umkehren, umwerfen'. 2. 'valaminek<br />
rendjét, csendjét fölzavarja'. Az e-gész házat lefordította<br />
ez a pu.ju.<br />
felfordul jéfördull tn. i. I. 'umgestürzt werden'. 2. 'krepieren'.<br />
Ugy megüllek:, hoty fé-fördüsz: 'rendje, csendje<br />
felzavarodik'. Mák féfördull a ház-, o-jay kegyellen daliás<br />
tesznek:<br />
felforgat féförgat ts. i. 1. 'szárítás végett villával rendre<br />
megfordítja' (szénarendet). Jóm, hoty fé.- né forgattuk a sár:jut.<br />
2. 'fölhány, rendjét fölkavarja'. Mimdent féförgalott a<br />
ládá:ba.<br />
felforr féför tn. i. 'aui'kochen, aufsicden'. Km. Kkcsi<br />
csupor hmmár féför: (= kicsi ember hamar indulatba jő).<br />
felforral féförál ts. i. 'sieden machen'.<br />
felfS féföiil tn. i. 'felforr' (étel fövés közben). Frföütt a<br />
le:ves.<br />
felfol 1. fellő.<br />
félfőre félféire hsz. 'hosszában'. Fékféire vágjam a hagymát<br />
vatg kaviká-ra? (= hosszában szeleteljem vagv keresztben<br />
?<br />
felfőz féföijz ts. i. 'aufkochen'.<br />
íelfrieskáz féfricskáz ts. i. 'fricskával orron bök'.
271<br />
felfrissül f(frissüli tn. i. 'felüdül'.<br />
felfú féfüi ts. i. 'fúvással felduzzaszt', (pl. hólyagot). K.<br />
A féi<br />
tottá).<br />
orcáját fé.-füila az ör:bánc (= az orbánc felduzzasz<br />
felfut fefut tn. i. I. 'hinauflaufen'. 2. 'felkúszik' (növény).<br />
F( m<br />
futott a komdóu a sg-fára:<br />
felfuttat lefuttat ts. i. 'fölkúsztat' (növényt). F('futtalom<br />
a szöijldőüt a tornácra:<br />
felfuvódik féfuvóudik tn. i. 'haspuffadással járó veszélyes<br />
betegséget ka])' (pl. az ökör a sok zöld lóherétől).<br />
felfut féfül ts. i. 'feltüzel, fűtésre felhasznál' (rőzsét,<br />
pozdorját).<br />
felfűz féfüz ts. i. 'fonálra, madzagra fűz' (pl. dohányt),<br />
íclgereltlyél fégerebjéll ts. i. 'gereblyével fölkapar' (szénát).<br />
fclgondol fégondöl ts. i. 'végiggondol'. Mék tán eccer<br />
se vóutunk: ot húsvét óuda, ha jóul fégondodom. Ha jóuk<br />
((gondolom, lám még job- lel vóun eladni aszt a két li:nóut.<br />
Te' má jóuk fé tudod gondolni, hogy mijfér la:nülsz.<br />
felgyújt fégyút ts. i. 'anzünden'.<br />
felgyújt fégyüt ts. i. 'megszáradt takarmányt bukókba<br />
(kalangyákba) összehord'. Ka szád Zsiga az Égérhátonn ety<br />
kizs gaszk, asz- vóutg fégyűte:ni.<br />
felhagv fehágg ts. i. 'felad' (leckét).<br />
felhajít féhafit ts. i. 'feldob'.<br />
felhajlik féháilik tn. i. 'felhajtódik, föllebben' (ruha,<br />
szoknya).<br />
felhajt feháit ts. i. 1. 'fölemel, föllebbent". Iláis- fel aszt<br />
a firluuj:gol, mé nem- látni: itt. 2. 'ruha aljára rövidítés céljából<br />
körül ráncot varr'. Fé-háitok a szoknyám:bül, mé na-gyö<br />
hosszú: -\. 'felhörpint'. Fo-gaggyunk, hogy én- eszt az wveg<br />
börl ee-cére féháitom.<br />
felhámlik féhámlik tn. i. 'felfoszlik' (pl. bőr).<br />
félhang félhayg In. 'hamis hang'. Félhangokonn énekét.<br />
felhánt fehánt ts. i. 'héjától megtisztít'. Mire o-damentem,<br />
má fé hántották a mádét.<br />
felhantol fehontöl ts. i. 'földdel feltölt'.<br />
felhány fehány ts. i. 1. 'földobál'. Féhánlam a szé:nát<br />
az óukhászjára: Féhánnya a farát (a ló = farát feldobálva,<br />
ugrándozva fut). 2. 'fölemleget, fölpanaszol'. Még aszt' is<br />
f(hanta:, hogy a más-nap ety kö-tél lo-mot adot ne:ki. Ne- kér<br />
tükle sem-mit:, mé még az u-nokádnak is féhánnya: Még aszt<br />
a kizs di-fóut is f(hanta:, akit mosk esztendeje adot vóut:<br />
felhasgat féhazsgat ts. i. 'apróbb darabokra hasogat'.<br />
Menygyek:, csak e/lép fé'hazsgatom eszi a kis: fát.<br />
fölhasít fehasit ts. i. 'hasítást tesz rajta'. Valami csap-ka<br />
(('hasította a tálpo:mat.
2 7 2<br />
felliéc stb. 1. ferhéc.<br />
fellielvlieztet féhéihesztet ts. i. 'fölhelyez, fönt elhelyez',<br />
félholt félhóuti (-onn) mn. 'halbtot'.<br />
felhői)ugzik féhóujagzik tn. i. 'felhólyagosodik,hólyagossá<br />
lesz' (pl. égés a testen).<br />
felhígít féhigit ts. i. 'verdünnen'.<br />
felhord féhörd ts. i. 'hinauftragen'.<br />
felhoz fihoz ts. i. 1. 'heraufbringen'. 2. 'előhoz, fölemiit'<br />
(beszéd közben).<br />
felhozódik féhozóudik tn. i. 'fölvetődik, l'ölemlitődik'<br />
(beszéd közben).<br />
felhő n., 1. felleg.<br />
felhörhöl féharbol ts. i. 'hörpögetve megesz'. Erceidbe<br />
flhorböli aszt a kis le:i>et.<br />
felhörpint féhorpint ts. i. 'egy kortyra megiszik'.<br />
felhúz féhuz ts. i. 1. 'mélyben levő tárgyat fölvon'.<br />
Féhuszta a kiidbull a vidrei. 2. 'lábára húz' (csizmát, nadrágot).<br />
3. 'súly fölhúzásával vagy máskép fölcsavar' (pl. órát).<br />
4. 'fölépít'. Hirmár féhuszták aszt a kis há:zat. 5. 'egyenesre<br />
húz' (zsákot).<br />
felhúzgál fihuzgdü<br />
földből).<br />
ts. i. 'fölhúzogat, föltép' (pl. gazt a<br />
felhúzódik féhuzáiidik tn. i. 'sich hinaufziehcn'.<br />
felből /éhül tn. i. 'a hideg földön ülve v. fekve meghűl".<br />
felibe 1. fölébe.<br />
felig ~ hsz. 'bis herauf'. Fél- leheled benne húzni a gn< :<br />
r:tgál<br />
e-gésszé fedig.<br />
félig ~ hsz. 'halb, zur hálfte'.<br />
félig-meddig ~ hsz. 'némileg, bizonyos mértékig'.<br />
Fé'lig-meddig<br />
jélig-med:dig.<br />
mán kk fele áll az ui:tya Az ö:vé e má<br />
felülik ~ tn. i. 'felfér'. Felülik mán a gu.ba. Felülik<br />
a lüz a ház.ba.<br />
felír ts. i. 'aufschreiben'.<br />
felírás felírás fn. 'überschrift'.<br />
fclirkál felírkáll ts. i. 'felirogat'.<br />
felirt ~ ts. i. 'föltép' (szövőszéken a felső réteg fonalat<br />
az alsóról). Addig nenv szühec, mik fé nem irtod a fonadat.<br />
felistenei felistenéi ts. i. Sz. B m, aki felistenélt ére<br />
a világra ! (= aki teremtett).<br />
Félixszeg Féliszszeg hn. (Szárazberek).<br />
feljajgat féjáigat ts. i. 'jajgatással felébreszt'.<br />
feljebb fejjebb hsz. 1. 'magasabbra'. 2. 'magasabb helyen'.<br />
Sz. Még neki ál fej.febb (= még ő áll az erdő felől ; hibás<br />
létére ő panaszkodik).<br />
feljebb-való feffeb-valóij<br />
melv'.<br />
fn. 'felettes, föléje rendelt sze
273<br />
iVIjüii féjön tn. i. I. 'heraufkommen'. 2. 'felkél' (nap,<br />
hold). 3. 'fölvetődik'. Töb- beszedek köszl fejőit az- is:, hogy<br />
job- mekhálni: Sz. Féjött a hava (= rájött a bolondja).<br />
feljött 1. napfeljötte.<br />
felkajtat fékáitat ts. i. 'fölkutat, előkeresgél'.<br />
íelkankanjózik fékaykárgóuzik tn. i. 'lábait fölhúzva felfüggeszkedik'.<br />
Fé:kankűrgémzott a sa-rogjára: Hármaim is<br />
fékankargóuszlunk a: ágá.ra.<br />
fclkanknrodik fekaijkarodik tn. i. 'lábait fölhúzva felfüggeszkedik'.<br />
felkantároz jékanlároz ts. i. 'kantárt a fejébe húz, kantárral<br />
ellát' (lovat).<br />
felkap felkap ts. i. 1. 'hirtelen fölvesz', tn. i. 2. 'jobb módra<br />
tesz szert, szerencsés helyzetbe jut'. Asz- hitte: tá, hogy mái<br />
lekap, ha oda ál be cselédmek. Asz- hitte:, hogy ik ot mos jekap:,<br />
oszt ügyi, hogy még ronygyosab mint azelöutt. Mék fé'kap az<br />
üveg And:ris. 3. 'erőre kap'. Nem- tudót vóun az a roz börmyu<br />
fekapni: — ts. i. 4. 'divatként követ'. Mos-tanába fé-kapták<br />
ezeket a kö-römeipőijket.<br />
fölkapar fékap
274<br />
kötelét szabályozó ill. feszesen tartó fácska). 6. a jirész<br />
kötele ( = feszítő zsinórja). Rajzát 1. alább.<br />
félkezű félkezü mn. 'einhandig'.<br />
felkiabál fékijábáll ts. i. 'kiabálással felébreszt'.<br />
felkortvint fékörtqinl<br />
(pl. bort).<br />
ts. i. 'egy kortyintással megiszik'<br />
felkortyol fékörtyöl<br />
iszik vmit'.<br />
ts. i. 'felhajt, mohón, gyorsan meg<br />
félkótya félkóutya mn. 'félbolond'.<br />
félkótyás félkóutyóus mn. 'féleszű, félbolond'.<br />
felköhög féköhög ts. i. 'köhögés segítségével a légcsövéből<br />
feltol' (flegmát, turhát, nyáladékot).<br />
felkölt féköüt ts.<br />
i. 1. 'felébreszt'. 2. -ff—- —"í<br />
'fekvőhelyzetéből felállít'.<br />
Köüs- fé mán<br />
aszt az ök:röt.<br />
felköszönt féköszönl<br />
ts. i. 'köszöntővel<br />
megtisztel' (pl.<br />
névnapon) m ^ ^ m m - r — ~ : i<br />
-. ; —IJrra<br />
leikot fekot ts. í.<br />
1. 'umgürten, um- Féikéziürész.<br />
schnallen' (szoknyát,<br />
gatyát; harangot a jószág nyakára). 2. 'felakaszt'. Hogy a<br />
hóiihér kössö fél! 3. 'kévékbe köt'. A knparékot is asz montom:,<br />
hoty kös-sék fél:<br />
felkötöz fékötöz ts. i. 'karójához kötöz' (szőllőt).<br />
félkrajeár félkráicár fn. 'a régi egy filléres'.<br />
felkueorít fékucorit ts. i. 'felgörbít, maga alá húz'.<br />
Fékucoritotta a lá.bát.<br />
felkucorodik fékueorodik tn. i. 'felkuporodik, felguggol<br />
vhová'.<br />
felkunkorgőzik fékuykörgénizik tn. i. lelgöndörödik, fel-'<br />
csavarodik' (pl. bajusz).<br />
felkunkorodik fékuykorodik tn. i. 'felgöndörödik, felgörbül,<br />
felcsavarodik' (bajusz, a szőllő kapaszkodó kaccsá).<br />
felkuporodik fékuporodik tn. i. 'felguggol vhová'.<br />
felkúszik feküszik tn. i. 'hinaufklettern'.<br />
féllábos ~ mn. 'olyan (lábbeli), mely nem egyformán jó<br />
mindkét lábra, jobb- és ballábas'. Féllábos csizsma, cipöijk.<br />
L. egyenes lábos.<br />
féllábú féllábú mn. 'einfüssig'.<br />
fellandul fellandull tn. i. 'föllobban, lángot vet'. Aszmonygya:,<br />
hogy a kérk alal péz- van elás.-va; az éc-caka fellandull:<br />
fellármáz ~ ts. i. 'felriaszt, felkiabál vkit' (pl. álmából).
275<br />
felleg ~ (-et, -je) fn. 'wolke'. A Szí lágybúi jön a felleg,<br />
esni) lessz: Megyén a felleg Máramorozsba sóuk nyalni:<br />
felleges ~ mn. 'felhős'. Felleges van: (= felhős idő van).<br />
felleghajtó fcllekháitóu fn. 'a fellegeket kormányzó csodás<br />
lény'. Nr. A néphit szerint a felleghajtó nagyon sovány<br />
ember, "olyan sovány, mint a kárász". Tejjel meg tojással<br />
él. Le-leszáll a fellegek közül a faluba az asszonyoktól tejet<br />
meg tojást kérni. Mikor Adorjánban megkérdezték tőle,<br />
miért hajtja folyton azt a sok felleget, hiszen volt már elég<br />
sok eső, azt felelte rá : „Muszáj, mert parancsolják."<br />
fellép fellép tn. i. 'hinaufsteigen'. 2. 'gyorsan fölmegy'.<br />
Lép -<br />
fé esak a hászijára, osz hány le e kisz szé:nát.<br />
félliter féllitér fn. 'halbliter'.<br />
félliteres ~ mn. 'félliter űrtartalmú'. Félliterezs bádog.<br />
fellobban ~ tn. i. 'auflodern'.<br />
felloval féllovál ts. i. 'felbiztat'. Féklováta a pu:ját, hogr<br />
é'viszi Szak-mára: Gyuri lovalta fel ü.köt, hogy verjék meg a<br />
jed:zőijl.<br />
fellök ~ ts. i. 'feltaszít'. Féklök a tezhen.<br />
félmagra ~ hsz. Sz. Félmagra vét (pl. búzát = úgy veti<br />
el, hogy a vetőmag felét a megkevert földre veti, azután a<br />
földbe szántja s erre a szántásra veti el a mag másik felét).<br />
Az ilyen vetés biztosabb, egyenletesebb.<br />
felmagzik jémagzik tn. i. 'magvasodik, magba szökken,<br />
magot hoz' (hagyma, répa, káposzta).<br />
íélmarék jélmarék mn. 'annyi, amennyi az ember egyik<br />
markába<br />
marék.<br />
belefér'. Te-gyé bele ety félmarék: sóul. L. össze-<br />
felmarUol femárköl ts. i. 'markában fölvesz'. Sz. Basszom<br />
meg, aki fémárkait ! (káromkodás = aki csinált).<br />
felmárt féméül ts. i. 'auftunken' (pl. zsírt). K. Vigyáz:,<br />
mé fémárig veled eszi a kis pocso:fál (= beledoblak a sárba).<br />
felmászik féméiszik tn. i. 'hinaufklettern, hinaufkriechen'.<br />
felméescl fémécsél ts. i. Sz. A hóu-hér mécséjje fel a<br />
zsírodat! (káromkodás).<br />
felmegyen fémegyen, jémenygyen tn. i. 1. 'hinaufgehen'.<br />
2. 'sich belaufen'. Fement vaty husz forintra. 3. 'fokozódik,<br />
drágul'. A mült szereda óuta na-gyö fément a buza ára 4.<br />
'aufgehen' (csizma a lábra).<br />
felmelegszik fémelekszik tn. i. 'sich erwármen, sich<br />
erhitzen'. Hifába ülök itt a plal meklet, nem- tudok fémeleged.ni.<br />
Híjába süt a: nap, nem- akar az idöü jéme,leged:ni.<br />
felmenő jémenöü fn. 'a vászonban a hosszanti szálak'.<br />
Rosz- vóut ennek a vászoivnak a belevalóuja is, a fé-menöüfe is.<br />
Pa-mut en:nek a fé-menöüfe is, a beleverőüje is.<br />
felmer fémér ts. i. 'meregetve fölszed' (pl. kicsépelt<br />
gabonát a szérűről).<br />
is*
270<br />
felmér fémér ts. i. 'vermessen'.<br />
felmérgesíti fémérgesit ts. i. 'felbosszant'.<br />
felmond fémond tn. i. 'szolgálati, bérleti viszonyt megszüntet'.<br />
Sz. Na-, a kis óu-ra f e • m o n t a a s z ó u g á l -<br />
l a : t o t ( = elromlott).<br />
felmondás lemondás fn. 'szolgálati, bérleti viszony megszüntetése'.<br />
felmos féinos ts. i. 'elvégzi az edénymosást'. Sz. Ku-tga<br />
mossa fel a tál:ját (= rossz gazdasszony ; a kutya nyalogatja<br />
a mosatlan edényeit).<br />
íclmosngnl jémosogat tn. i. 'az edénymosást elvégzi'.<br />
Kilenc aura is émült, mire jémosogat:tam.<br />
felmotóllál jémotémllidl ts. i. 'motóllára felteker' (fonalat).<br />
Sz. Fé-motóullédlom a beleidet ! (fenyegetés).<br />
leineve] fenével ts. i. 'erziehen'.<br />
felnéz fénéz tn. i. 1. 'föltekint'. 2. 'vhova fölmegy és ott<br />
szétnéz'.<br />
felnő fénőiil tn. i. 1. 'aufwaehsen'. 2. 'földagad'. O-jat<br />
ütött a kezem:re, hoty jé-nöütt a hej:je.<br />
felnynklőz jényaklóuz ts. i. 'nyaklóval ellát (lovat), a<br />
nyaklót a nyakába húzza'.<br />
felnyal fényed ts. i. 'aufleckcn'.<br />
felnyergel jényérgél ts. i. 'satteln'.<br />
felnyilal jényilál ts. i. 'emelőrúd segítségével föltámaszt,<br />
fölemel' (pl. gerendát).<br />
felnyílik fenniük tn. i. 'sich öffnen'. Sz. Fényül a sze:me<br />
v. fényül a csipá.ja (g. = elbízta magát, vakmerő, szemtelen<br />
lett).<br />
felnyirkul fényirkull tn. i. 'alulról nyirkot, nedvet szed<br />
magába, felnyirkosodik'.<br />
felnyit fényit ts. i. 'öffnen'.<br />
felnyújt fényút ts. i. 1. 'föltart' (pl. az ujját). 2. 'szövőszékre<br />
fölteker' (fonalat).<br />
felnyurgul fényürgull tn. i. 'hosszúra felnő'.<br />
féloidalú félóudalu mn. 'fél oldalán hibás, fél oldalán<br />
nyomorék'. Félóudalu dinnye. Má én- is mekházasodok:,<br />
é-veszek valami félóuduüut (= valami féloldalú menyecskét).<br />
felőgyelít 1. felegyvelít.<br />
felöklel fclöklél ts. i. 'szarvával föltaszít' (pl. ökör).<br />
felöl fclöüll ffclöiülem, felöülled, felöiillc stb.) nu. 'von,<br />
von. . . her, von seiten'. a) | helyhatározó: honnan'?] Szakmar<br />
felöijl jön ecs csapat páva (Nd.) b) [helyhatározó: hol?] It-<br />
Ká-dárék felöijl má na-gyon csorog ez a fe:dél. e) [képes helyh.]<br />
Mit- hallottá felöijkled ? d) (okhatározó) Ráértél vöuna wg<br />
dínigot fe.döijll.<br />
felöl felöl fn. I. 'a kinyújtott félkar végétől a mell közepéig<br />
terjedő hosszmérték'. 2. 'halbklafter' (fa).
277<br />
felöli felőijt ts. i. 'felvarr'. Felőijti a gombot.<br />
felöltözik felöijlözik tn. i. 'sich ankleiden'. K. Na-, te<br />
fel-öiitösztél: ! (tr. = teleszedte magát tetüvel).<br />
felöltöztet felőiitösztel ts. i. 1. 'ankleiden'. 2. 'felruház,<br />
ruhával ellát'.<br />
felömlés felömlés fn. 'láztól, melegtől az ajkon keletkező<br />
pattanás csoport'.<br />
felömlik ~ tn. i. 'fölpattogzik, apró kiütések, pattanások<br />
keletkeznek rajta'. Fel-ömlött a keze fe:je. Valami<br />
löl-oáihideg főt: rá, at-tull ömlőt fel az ajfa:ka.<br />
(elönt 1. feltölt.<br />
félős félöijs mn. 'félénk'.<br />
fclpálhásodik fépálhásodik tn. i. 'nyirkosság miatt összetapad'<br />
(pl. széna).<br />
felpántlikáz fépánllikáz ts. i. 'szalaggal feldíszít'.<br />
felpattan fépatlan tn. i. 'felugrik (ültéből)'.<br />
felpatlogzik fepattogzik tn. i. 'láz miatt felömlik' (pl. az<br />
ajak széle).<br />
felpeekel fépeckél ts. i. 'pecekkel szétfeszít'. Fépeckeli<br />
a tinóu száját (pl., hogy az orvosságot beleöntse). Sz. E- má<br />
fé-peckélte m a : g át a sze-kere : (= nagv hegvesen<br />
felült).<br />
felpederít fepederit ts. i. 'felsodorít, felkunkorít' (a bajusz<br />
végét).<br />
felpénz félpéz fn. 'foglaló',<br />
íelpénzeí 1. lefelpénzel.<br />
felperes felperes fn. 'kláger'.<br />
íelpléhel fépléhél ts. i. 'szélesen fölszeg' (szoknyát).<br />
felpoleol fepóueöl ts. i. 'magas helyre tesz'. Fépöucölta<br />
ma.gál a sze-kér tetejibc :<br />
felpüffed fépöffed tn. i. 'felduzzad, kissé megdagad'<br />
(testrész).<br />
felpróbál fepróiibáll ts. i. 'próba végett fölvesz' (ruhát<br />
pl. vásárláskor).<br />
felragaszt feragaszl ts. i. 'aufklcben'.<br />
felrak férak ts. i. 1. 'aufladen'. 2. 'szapulókádba lugozás<br />
céljából összegyűjt' (szennyes ruhát, fonalat). 3. 'fölteker'<br />
(kontyot). Férak ja a konytgát.<br />
felráz féráz ts. i. 1. 'rázassál fölébreszt'. A-lig lehetet<br />
fé-rázni, o-jam méjenn alult: 2. 'rázassál fölkever' (pl. orvosságot).<br />
3. 'fölkever' (kártyát).<br />
félre fére (férébb) hsz. 'seitwarts, abseits, weg'. K.<br />
Ement fé-re ety ki:csil (= szükségét végezni ment). Sz. Fé-re,<br />
ba-jue, csöu-kol kapsz:! (mondják tr. bajuszsodráskor v.<br />
csókolózásra készüléskor).<br />
félreáll jéreáll tn. i. 1. 'oldalra áll, az útból eláll'. 2. ferdén<br />
áll*. Sz. Ugy' jóullaktam :, hoty jé-reáll a ha:sam.
278<br />
[élrebeszél férebeszéll tn. i. irrereden'.<br />
félrecsap férecsap ts. i. 'féloldalra billent' (kalapot, sipkát).<br />
Sz. Fé-reesapla a kony.tyát (asszonyról = becsípett).<br />
félrcíaragő férefaragóu mn. kétkulacsos, aki szemben<br />
máskép beszél, mint hát mögött'.<br />
felrefingó férefirjgóu mn. 'férjét megcsaló, szeretőtartó'<br />
(menvecske).<br />
félreíitul férefituU tn. i. 'félredül, félrehajlik'. I-eTejitüll<br />
a boyja teteje.<br />
félrefordul jérejörduU tn. i. 'sich abwenden".<br />
félrehúz férehuz ts. i. 'oldalra von' (pl. lyukról a fazekat).<br />
félrehely férehejj fn. 'félreeső hely'. Es: led- valami<br />
fé-rétiéire :<br />
felrepül /erepüll tn. i. 'auffliegen'.<br />
félreleszen féreleszen ts. i. 'beiseite legén'.<br />
felretten féretten tn. i. 'felrezzen, felriad' (pl. álomból).<br />
félre való dolog fére valóu dolog fn. 'székelés, természeti<br />
szükség végzése'. Fére valóu dongára ment. Fére valón<br />
dóugéil végzi.<br />
íélrever férevér ts. i. 'fél oldalán kongat' (harangot, tűzvész<br />
esetén).<br />
íélreviszen féreviszen ts. i. 'más dallamra visz át, elhibáz".<br />
Féreviszi az éneket.<br />
felröppen féreppen tn. i. hirtelen fölrepül'. .1 esir-ke<br />
fé-reppenl: az ablakra :<br />
felrúg férug ts. i. 'lábával fellök, feltaszít'. Sz. link- fé,<br />
hadd- ott (így végzi munkáját a felületes ember).<br />
felruház leruház ts. i. 'bekleiden'. Km. Könnyű a szegénl<br />
kicsufökni, de nehész feruház:ni (az emberekben hamarabb<br />
támad a gúny, mint a részvét).<br />
i'elsarkal fésűikül ts. i. 'sarkával fölszed', k'esárkajja a<br />
hász föüggyét (t. i., ha frissen van tapasztva).<br />
felséges felséges mn. 'allerhöchst' (király).<br />
felseper leseper ts. i. 'aufkehren'.<br />
felserken fésérken tn. i. 'felébred'.<br />
felsért fésérl ts. i. "felhasít'. Valami esapka /e-sérlette a<br />
tOlpb.'mát.<br />
felsír fésír ts. i. 'sírásával felébreszt" (álmából, holtából).<br />
felső" félsőij mn. I. 'felül levő', fn. 2. 'ober' (kártya).<br />
Ptfos felsőn, lök felsői) stb. 3. 'felöltő, felső kabát'. Vet' fel a<br />
félsőü:det. Vö. filkó.<br />
felső fiirészes felsői) firészes fn. 'az a munkás, aki<br />
a szálvágó fürészt az állványon fölfelé húzza'. L. szálvágó<br />
fürész.<br />
Felsőgát Félsöügát hn. (Méhtelek).<br />
Felsömajor Félsőümaför tanyanév. (Sárköz).<br />
Felsőmalom Félsöümalom hn. (Sárköz).
279<br />
Fclsömezö Félsöümezöü hn. (Avasújváros, Daholc,<br />
Adorján).<br />
Felsőnyíres Félsőijnyires lin. (Kőszegremete).<br />
Felsörét Félsőijrét lin. (Szárazberek).<br />
Felsdszéles Félsőüszéles hn. (Nagyhódos).<br />
Felsövéj- Félsöüvég hn. (Mikola, Szárazberek).<br />
felsrófol jéslénijöl ts. i. 'felcsavar, csavar segítségével<br />
feljebb húz' (lámpabelet). E-rüffent a lámpaü:veg, mé nagyö<br />
féslóujölták a lám.pát.<br />
félsukk ~ fn. 'egy ököllel és kinyújtott hüvelyk-ujjal<br />
mért hosszúság'. Vö. sukk.<br />
félsukkos ~ mn. 'egy félsukk hosszúságú'.<br />
felsúrol fésurull ts. i. 'aufreiben' (padlót).<br />
felsül lésül tn. i. kudarcot vall'.<br />
felsüt fésül tn. i. 1. 'feljő' (nap, hold). Két nyárfa kaszt<br />
jésülött a hóudvilág. (Nd.) 2. 'melegen süt' Kilenc aurára má<br />
jóul- lésül a : nap. Mekszárat, ha a nap fé:süt.<br />
felsütkérez jcsülkcrez ts. i. 'süteményekhez fölhasznál'.<br />
Aszt a kis lisz:tet má fé-sütkéreszte in.nen.<br />
felszahailul fészabadull tn. i. 'tilalom alól feloldódik'.<br />
Fé-szabadull a zsidóit bükdye, máid- iszunk akkor ely kesér:vest.<br />
Fé'szabadült a: rét (= legeltetési tilalom alól).<br />
felszahinál fészabináll ts. i. 'felszabdal, ollóval felvagdal'.<br />
felszalad fészalad tn. i. 1. 'a kert alól az udvarra v. a<br />
házhoz szalad'. Sza-laly fé csak a kóu-csér ! 2. 'fölrántódik,<br />
fölcsúszik a kézből' (a kútostor).<br />
felszáll fészáll tn. i. 'fölrepül (madár), levegőbe emelkedik<br />
(por, füst'.)<br />
felszámlál fészámláll ts. i. 'összeszámlál'. Még öt-vé<br />
forént sincs : ot, hu jóul fészámlál.dom.<br />
felszánt fészánl ts. i. .aufackern, pflügen'.<br />
felszárad lészárad tn. i. 'trocken werden' (tinta, harmat).<br />
felszáradt- jészáratt- (csak bírt. sz.-raggal) fn. 'trockenwerden'.<br />
Hármai jészáratlyára.<br />
felszármai fészármál ts. i. 'felbont, alkatrészeire bont'<br />
(pl. tyúkot).<br />
felszed fészéd ts. i. 'auflesen, ansammeln'. Annyi korié<br />
polyogol:, hogy nem- gyöüszté vóu : fé-szedni : A-zér se venném :<br />
rám, öcsém, eszt a német nadrá:got, mé fé-szedi a bál:hát.<br />
Sz. Fészedi a fárzsábájál (= felcsipegeti, csipegetéssel<br />
gyógyítja).<br />
felszedelőzködik fészedelöüszködik tn. i. 'felkászolódik,<br />
holmiját fölszedve indulni készül'.<br />
fclszcdődik fészedöijdik tn. i. 'fölszedetik' (som, szilva),<br />
félszemű félszemű mn. 'eináugig .<br />
felszentel fészentél ts. i. 'einweihen, einsegnen'. K.<br />
Fészenlélte az űj nadrá.got (= első alkalommal beszennyezte).
280<br />
félszer jelszer fn. 'féleresz, falábakon nyugvó, fal mellé<br />
épített kocsiszín'.<br />
felszerszámoz fészerszámoz ts. i. 'szerszámot (hámot,<br />
gyeplőt) rak reá, szerszámmal ellát' (lovat).<br />
felszí 1. felszív.<br />
felszikkad fészikkad tn. i. 'felszárad'. Vár-jutjk, mik<br />
fé-szikkad a hár.mat.<br />
felszippant jészippunt ts. i. 'schnupfen'.<br />
felszítat fesziital ts. i. 'felszít, felgerjeszt'. Szíi-tas fel aszl<br />
a tü:zet, fánygm.<br />
felszív feszíi ts. i. 'aufsaugen'.<br />
felszűr fészúr ts. i. 1. 'rászúr, rávon' (tűre, villára,<br />
nyársra). 2. 'feltűz' (pl. virágot).<br />
felszül feszül ts. i. 'meggazdagít, szegénységből fölemel".<br />
Hoty- feszülte a malom aszt a zsidóul! Ü-tet az olafülöü<br />
szülte : fél.<br />
félt félt ts. i. 1. 'besorgt sein'. Ugy-i, félted aszt a ronyyyos<br />
életedet ? 2. 'féltékenykedik'. Félti a feleségű. Sz. Félti a<br />
bürit (= fél a veréstől).<br />
feltalál félanáll ts. i. 'megtalál, előtalál". (Kömörő).<br />
feltálal félédtől ts. i. 'auftischen'. K. = elejti az ételes<br />
tálat (tr.).<br />
feltállal 1. feltálal.<br />
feltámad félámad tn. i. 'auferstehen'.<br />
feltámadás fétámadás fn. 'auferstehung*.<br />
feltámaszt félámaszt ts. i. 'életre kelt'.<br />
ícilámliálődik fétámbállóudik tn. i. 'felépül, fellábad'<br />
(betegségből). Szegény Erzsi mos- támbállóiidot fé fe:le, osz<br />
mos- meg az apja vérté : meg.<br />
feltápászkodik fétápászkodik tn. i. 'nagv nehezen fölkel'<br />
(ültéből, fektéből).<br />
feltapiekol fétapieköl ts. i. 'feltapos, talpával fölszed'<br />
(sarat, piszkot). Le-seprem : má, nem- akarom, hoty fétapiekoffuk<br />
eszt a sok tyuk:szárt.<br />
feltart félárt ts. i. 1. 'fölemel, fölnyujt". Fé-lártolta a két<br />
kis ke:zit, uty- kérte: 2. 'táplál, fenntart'. En a fijajimat ebb'<br />
a szük- üdöübe felártottam (Kömörő). Mitj-ket apám ab-bú<br />
íártot: fel, a hazukságbull :<br />
íoltáskásodik féláskásodik tn. i. 'felső rétege fölrepedezik'.<br />
Féláskásodott a hász föüg:gye, mé né- vóud benne<br />
lúga:né.<br />
feltasliz félasliz ts. i. 'felpofoz, nyakon ver'.<br />
fcltát fétát ts. i. 'felnyit, feltár' (száját). Sz. Fétáttya a<br />
száját (= veszekedni, szitkozódni kezd). Róu-za néni is<br />
fetátotta aszl a takaros k i s z sz á : j át. Fétáttya<br />
rá a száját (= kéri, magának kívánja).<br />
felteker féteker ts. i. 'felgombolyít' (fonalat). Sz. Fé-
281<br />
tekeri az ezszit, mjn dög-löd börnyu a fár-.kát (tr. = erősen gondolkozik).<br />
feltér felér tn. i. 'felfér*.<br />
feltérít /éterit ts. i. 'heverészéséből felállít, felzavar'<br />
(nyájat). Fé-csürgették, fé-téritették a disz.-nóul valami nagy<br />
nehezeim.<br />
íelteszen jéteszen ts. i. 1. 'aufsetzen, auf stellen'. Tel- fel a<br />
gir.bát a szekéré : Az öreg ur is felelte az öuku.dát. 2. 'ráerősít,<br />
ráalkalmaz'. Tegye fel az áitóura eszt a sár:kol. 3. 'helyére<br />
tesz'. Féteszem mán a platláidóut. \. 'példaként fölvesz'.<br />
lka-, tcszé fél, mek-kérdeznék tülle, hoty kéc-cér hat mennyi,<br />
nem- tudná megmondatni 5. tn. i. 'vetekszik, fölér'. Fé-teszen :<br />
a két- ojan emberei is, mint: ii. Vitt- a kél li:bát o-jat, hogy<br />
nég-gyel is jelelt: fi. 'gondol'. Asz- teszi jél magáiba, hoty haneki<br />
jut, másnak is jut: Asz- tette jél magáiba, hoty ha- ti<br />
éjoglállátok az é hejjemet, akkor ém me-gyek más- héjre : 7. 'elhatároz'.<br />
Alá sok-ször fételtem magam.ba, hogy akármics<br />
csinál, nem- szöullok. 8. 'vél, gondol, hisz vki felől'. Na-, esz<br />
nem- tetté vau fé rukla.<br />
feltétel fététél fn. I. 'aufsetzen, aufstellen'. Harayk féléiéi.<br />
2. 'feladat'.<br />
felteiszik féteccik tn. i. 'előtűnik, feltűnik, látszik'.<br />
Fé-teccett a hajinál. Az ér-döiinek szinte a közepinn ety<br />
sii-rii, bozóutos héj vóut-, aki uty- teccel fél, mint eggy elevey<br />
kerítés.<br />
feltisztul félisztull tn. i. 'földerül, kiderül' (az idő).<br />
féltő jéltöii mn. 'féltett, félteni való'. Féltöii kincs.<br />
Összeszette, ami féltöijfc : vént. Sz. Ugy- vigyáz: rá, mjnt a<br />
féllöij kincsre :<br />
feltölt jétöiit ts. i. 1. 'felönt, a garatba önt' (őrölni valót).<br />
Minygyá lejár az ém bu:zám, oszt oda fé-tőiithecc : 2. 'földdel<br />
körültölt, körülföldel'. Fétöijli a málé lövik 3. 'földömből,<br />
fölgátal, töltéssel fölemel' (utat, lapályos helyet). Jóu- vóun<br />
ez a hejj : it, hotylia fétőijteznék. Sz. Im-re bácsi jóulfétő<br />
ütött: (= részeg). Fé-tőütötl a garad.ra (= berúgott).<br />
feltör jétör ts. i. I. 'legelőt, irtást először felszánt'. Igaz :,<br />
az a föijd- nincs- fétÖr:ve, csak le-gelöü :, de na-gyonn óucsóu<br />
vóut: 2. 'dörzsölés által kisebesít'. Fé-torte a tenyeremet a<br />
kapa.nyél.<br />
feltörik fétörik tn. i. 'dörzsölés által kisebesedik' (pl.<br />
tenyér favágáskor).<br />
fellörüljiel fétüriilget ts. i. 'edényeket mosogatás után<br />
szárazra törülget'.<br />
feltűr fétúr ts. i. 'aufwühlen'.<br />
felturkál fétúrkáll ts. i. 'lassanként feltúr'.<br />
feltűnik jétünik tn. i. 'felötlik, szeget üt a fejébe'. Fé-tünt<br />
nékem az a nacs- csendesség.
282<br />
feltűr li'tür ts. i. 'felgyűr, felhajt" (ingujjat, kabátujját,<br />
kalap szélét).<br />
feltűrkőzik fétürkőüzik tn. i. 'könyökén föltűri a ruhát'.<br />
felugrik ~ tn. i. I. 'felszökik'. 2. 'ültéből hirtelen fölkél".<br />
íelúszmászik feluszmászik tn. i. 'felkászolódik, feltápászkodik'.<br />
Mig ü fel-uszmászik, addig én árkom bokron tül<br />
járok : Vr-dóuga vár:ni, mik feluszmászik az istenat.ta.<br />
1. felül ~ tn. i. 1. 'aufsitzen'. 2. "sich hinaulsetzen'.<br />
2. felül fejüli 1. hsz. 'oben, obenan'. 2. nu. "über, oberhalb".<br />
- II. felült, felü f-je) fn. 'felület, felszín". .Ír alémja<br />
csupa dök :, csak a fe-lüjje szá.raz. Csak a kis- jelűje lesz<br />
pi.ross.<br />
felülrünnen jejürünnen hsz. felülről',<br />
felültet felültet ts. i. 'hinaulsetzen'.<br />
felüt ~ ts. i. I. 'fölfelé üt'. Felüli az álhit. 2. 'magasra<br />
üt' (lapdát). 3. 'teherbe ejt, felcsinál'. Asz- hallom :, hogy<br />
fía-tizö fel-ütnt valami jánt-.<br />
felvág févág ts. i. I. 'fölhasgat, fölaprít' (lát). 2. 'fölmetsz'<br />
(sebet). 3. 'lábbal, kerékkel följár' (sáros utat). Sa-gyö<br />
févákta az utat az a sok jóu:szág. \. 'rostáláskor felszínre vet'<br />
(a rostán át nem hulló szemetet). Mos- má e-lék tiszta a bu:za,<br />
mé fé-váktg vaty háromszor a ros.tánn.<br />
íélvágású félvágásu mn. 1. 'félbolond, félkótya, bolondos'.<br />
2. 'a rendesnél rövidebb tengelyű". Félvétgásu szekér.<br />
V. ö. egészvágásu.<br />
felvágva levágva hsz. 'vágtatva'. Szak-marig min-denút<br />
févágva meni a : lú, ot- csendesedet: meg. Fé-vágva, nyargalva<br />
mentek a pamu:tér.<br />
felválik févállik tn. i. 'alsó rétegétől elszakad, elválik'.<br />
felvállal févállál ts. i. 'magára vállal' (munkát, megegyezés<br />
szerint).<br />
felvált févát ts. i. 'apró pénzre fölcserél'. Vácscsa fel eszi<br />
a huszkoro.nást.<br />
felvarr févár ts. i. 'annahen' (pl. gombot).<br />
falvasai févasál ts. i. 'erővel behajt, fölhajt". Semlehetne<br />
rái:ta fé-vasálni az a.dóut.<br />
félvékás félvékás fn. egy fél véka tartalmú faedény'.<br />
Hoz- be a félvéikásl.<br />
felver fivér ts. i. 1. 'rászegez'. Vidd- el eszt a patkóul a<br />
sustér:hez, vér-je fel a csizsmám.Ta 2. 'feltör, kifoszt, kirabol'.<br />
Fé-vérték a zsidón bóuklyát. Az éc-caka fé-vérlék a kajibázmat<br />
3. 'fölriaszt' (álmából). 4. 'sűrűn benő, ellep, túlnő rajta'.<br />
Vágnám eszt a kizs bu:zád, de fé-vérte ez az istentelen esör:möij.<br />
Sz. A gyep- vérfe fel az udva.rod l (átok = légy olyan szegény,<br />
hogy semmiféle jószág ne tapossa az udvarod). Fé-vérte a<br />
csákvári haramgot (jóelőre elhíresztelte).<br />
felvert galuska févérd galuska In. 'olyan túrós galuska,
28S<br />
melynek lágyra kevert tésztáját kanállal hullogatják a főzővízbe'.<br />
íelvoszen féveszen ts. i. 1. 'aufheben, aufnehmen'. 2.<br />
felölt, magára ölt'. Vet- fel az uj:jast, mé hi-deg van : 3.<br />
szekerére ültet'. Gyere kis fány a szekerem után, Mái féveszlek<br />
valahun az uceán (Nd.) 4. 'komolyan vesz, figyelembe vesz,<br />
számba vesz, számon tart'. Nem- kell asz féven:ni, amid<br />
börközi állapodba mond az em.bér. Hi-jába ülöm :, fé- se ve-szi.<br />
Más mek-fekszi:, ü- mek fé- se ve-szi. 5. 'eltűr' Né- venné: fél<br />
szász- forintér, amit az ára rára:kolt. Né- vette vóuna fel aszt<br />
a szé-gyent, nincs- a világnak az a kin:cse. 6. 'fölkér'. Fé-vette<br />
tán-cölni. 7. 'eltalál, tájékozza magát'. Nem- tultam se-holyse<br />
féveiv.ni, hogy mére is va:gyok. Sz. Féveszi magát (= összeszedi<br />
magát, erőre kap, megjavul, megszépül). Mi-jé jóul<br />
févette magát ez a kis málé ! liá-lint úrnak nem- sog dohánnyá<br />
lesz :, hacsak evvel az esőijkkél fé né veszi ma:gát. Féveszi az<br />
úrvacsorát (= úrvacsorát vesz). Km. Ür-lírf, bolontúl mindent<br />
fé kél ven.ni (= el kell tűrni, nem állhatsz velők perbe).<br />
felvet févét ts. i. 1. 'alulról a felszínére vet'. Má fé-vetelte<br />
a felit a : té, é- nem szűrtem idejé:be. Févetette a lé a savóuját<br />
( = megaludt; kiválasztotta és a föle alá vetette a savót).<br />
2. 'a Vetőre fölteker' (fonalat).<br />
felvirágoz jévirágoz ts. i. 'virággal feldíszít'. Févirágoszlák<br />
a templomot.<br />
felvirrad févérad tn. i. 'virradatot ér, hajnalt ér, hajnalra<br />
ébred'. Naty- szomorúságra vératluyk : fél. Mikö fé-vérattak,<br />
lelökték Já:nost a kaszatömlödzbe.<br />
íelvirradás févéradás fn. 'felébredés, (hajnali) felkelés'.<br />
Ag-guon Islem böul-dok févéradást: (késő éjjeli köszönés).<br />
íelviszen féviszen ts. i. 'hinaufbringen'. Sz. Be- févitte<br />
Isten a dóugát ! (= be jó dolga van !)<br />
felzahoíáz jézaboláz ts. i. 'zabiával ellát, szájába teszi<br />
a zablát', (lovat).<br />
felzavar fézavár ts. i. I. 'fölkavar, zavarossá tesz' (vizet).<br />
2. 'felébreszt (álmából), fölriaszt'. Fé-zavártad a tyuko:kat,<br />
mos- má nem- tudom, miket akartam mekfog:ni.<br />
felzavarodik fézavarodik tn. i. 'zavarossá, szemetessé<br />
lesz' (víz).<br />
felzúdul fézndull tn. i. 'zúgva, zajongva összecsődül'<br />
(méh).<br />
fémlik I. fénylik.<br />
fen fén (fenek, fesz) ts. i. 'scharfen, wetzen' (kést, kaszát).<br />
L. kifen, megfen.<br />
fene ~ (-ét) fn. 1. 'süly a testen'. 2. 'roppant,<br />
szörnyű'. Be- fene messze van ez az erdői) ! Fene rossz erköiicsü<br />
lovakká kellelt ot nyövekedni ! Fene csuv beszéggye van ! Befene<br />
gindár ez a marha ! Fene értetlen ember ez az Amkrás !
284<br />
Fene eggy eleve zsidóuasszony ez a Jóuska felesé:ge ! Fe-ne<br />
Póuti: a I (= fenegyerek). E-járná : g még most- is a szarka*<br />
Ján:cot. 3. 'erősítő szócska, főként indulatos beszédben'.<br />
Ojan naty- fene kom betűkkel irsz, mint Maris néném. Mindety<br />
fene : az ! (= mindegy az I) Ma-gánál van az irás? Mia<br />
fene irás? Mia fenének kellel neki oda menni? (= minek<br />
kellett.. .?) Ki- a fene gyöiizi ruhával téirtani ? ( = ki győzi?)<br />
Hun- a fenébe vontál ? (= hol voltál?) Hova a fenébe tettétek<br />
aszt a lakatot? ( = hova tettétek?) 4. 'manó, ördög s hasonló<br />
kifejezésekkel helyettesíthető szó' (indulatos beszédben).<br />
A fe-ne látott i.jet ! Tuggy'- a fe-ne, asszö vóut-é, mi vémt:-é.<br />
A fe-ne tuggya, mék má.sik. Ma- délutánn is rám gomboltam<br />
én eszi a: ujjast, me, tuggy- a fe-ne, hi-dek szél fűit: Nem-<br />
/essz an.nak fene baja se: (= kutya baja se). Sz. Mi fene<br />
(= s több afféle, s a többi). Csak- od beszélgeti:, hoty ha-za<br />
ké hozni a zsá.kot, mi f e : n e. Kérdi tükle, hogy mékkiráinak<br />
a jánya, hü- lakik, mi- fene. Káromlások : Fene<br />
essem bele ! Sok- ez a vakondoktu.rás, egye ki a f e : ne !<br />
•fái-, a fe-ne egyem mek-, hogy az- egyem : meg l E-gye le a<br />
fene a derekát ! Egye meg a fene ety summába ! (= mind az<br />
egészet). Öt- vóum meg a fene bennete:kel ! (Avasújváros).<br />
Fen'- egye meg aszl a csavargón lelkedet ! (kószáló gyermeket<br />
szidtak vele). K-gye meg a vá-logalóus fe-ne ! Mit- válogat, ha<br />
nincs móuggya benne ? (Nd.) É-gyem meg a kis fe-ne ! (Kis<br />
gyermeknek mondták). Fe-kete fe-ne ! Fész-kes fene ! (= hogy<br />
is ne !) (Óvári). Meg-elte a fe-ne ! Meg-etle már a fe:ne ! (= vége<br />
már !) K-des jánygm, meg-ehet már a fe:ne I Cöm-böjödik mán<br />
a kötöüd eleje (Nd.) (= elmehetsz már magadnak !) .4 fe-nével<br />
étet: (= azzal szidja, hogy egye meg a fene). Mi az Iste<br />
fenéje lelte eszt a zárat? (= mi lelte ?)<br />
fenek 1. fenék.<br />
fenék fenek (-et, -e) fn. 1. 'boden, grund'. Gödör, csupor,<br />
szilke, fázok, kancsóu, hördóii feneke. 2. 'boglya, asztag, kazal<br />
alá rakott védő réteg szalmából, rozséból'. 3. 'alfél, segg'.<br />
II. Fenek 1. 'egy lapos neve'. (Garbolc.) 2. hn. (Kisnamény).<br />
Sz. Feneket kerit a kazalnak (= a fenék kerületét megszabja,<br />
szalmával kirakja).<br />
fenékbarázda fenegbarázda fn. 'a szántóföldek közötti<br />
kettős határbarázda' (közöttük keskeny, felszántatlan gyepszalag<br />
húzódik végig).<br />
fenekei fenekét (-elek, -élsz) ts. i. 'fenekére ver, seggbe<br />
ver'. L. megfenekel.<br />
fenekestül fenekestiill hsz. 'von grund aus'.<br />
feneketlen ~ mn. I. fenék nélkül való', (pl. kas) 2.<br />
'nagyon mély'. Ne- járkájj abba a feneketlé sár:ba. II. Feneketlen<br />
hn. (Garbolc).<br />
feneséjj feneség (-et) fn. 'fene dolog, bökkenő'. Az- a
285<br />
fene:sék, hogy még nem- alig vissza a fékpészt. Az- a fenesék,<br />
hoty szál-ma sincs e:lég, nem- hoty széna vóir.na.<br />
fenkő feykü fn. 'wetzstein'.<br />
fenn ~ hsz. 1. 'oben'. 2. 'magas hangon'. Nagyö jen<br />
kesztiik az éne.ket. 3. 'talpon, ébren'. Ne- ilj fenn ojá sokká.jig.<br />
Fen- kutloktam : én ti-zeykét óiirájig is :<br />
fennakad ~ tn. i. 1. "magas helyen függve marad'.<br />
Fennakatt a sár:kány a fa- telejinn : 2. 'bosszankodik, megbotránkozik,<br />
nem tudja magát túltenni rajta'. A-zon te neakaty<br />
: fé, hogy más mit: mond. Sz. Fennakatt a sze:me (= felnyílva<br />
maradt, pl. halottnak).<br />
fennállóan jennállóuann hsz. 'folytonosan, állandóan'.<br />
Hi-jába ol vaut kosz:tonn, azér kenyerének fenn-állóuay kelletel<br />
lervni.<br />
fennálló ének fennállón ének fn. 'olyan ének, melyet a<br />
templomi gyülekezet állva énekel' (pl. prédikáció előtt).<br />
Fennálló erdő Fennállón érdöij hn. (Egri).<br />
leimen fennyenn, fényenn hsz. 'fennhéjázva, büszkén,<br />
lóhátról'. Fennyem beszéli v. fényem beszéli.<br />
fennhajiy lehagy ts. i. I. lenn letesz és otthagy". Halfám<br />
a viktál a sze-kerenn : tn. i. 2. 'aufhören'. Mek-kcszték<br />
eszi építeni, osz fé-hátiak ráj.da. A vén- KÖrmöndi seggidgette:,<br />
de osz fe-hagyoi péklek.<br />
fennmarad femmarad tn. i. 1. 'fenn felejtődik, fenn<br />
hagyatik'. F-ics csak, hoz- le az ujja:sö, fcm-maratl : a kazlann<br />
: 2. 'ébren marad, fenn virraszt'. Ne- maraty fé sokká:jig,<br />
mé mái- fé nem tuc kél:ni.<br />
fennöl fennóiil hsz. 'felülről'. Az ay-golok on-nel fen-nöiil<br />
is tudnak csatáz:ni.<br />
íentér ~ (-t, -je) fn. 'kaszafenő kő tokja'. (Szamosszeg.)<br />
fentereg ~ (-érgek, -reksz; -érgett; -regne; -regjen) tn. i.<br />
'hentereg, fetreng".<br />
fény fény (fent. fénye v.-i) fn. 'schein, glanz'.<br />
ícnyejp'l ~ (-ek, -él-; -ssen) ts. i. 'drohen'. Sz. A sarkéival<br />
fenyeget vkit (= gyáván elszalad előle). L. megfenyeget.<br />
fenyegetőzik fenyegetöüzik tn. i. 'drohen*.<br />
fényen I. fennen.<br />
fényes fényes (-enn) mn. I. 'glánzend' (csizma, kard stb.).<br />
2. 'világos*. Fényes nappal, fényezs délbe. Km. Alul fé-nyes,<br />
ott- egyenes (mondják tréfásan annak, aki holdvilágos éjjel<br />
valami fénylő tócsába lép az úton).<br />
Fényesdomh Fényczsdomb hn. (Szárazberek.)<br />
íénycsedik 1. kifényesedik.<br />
tényesít (-ek, -él; fényesítene ; fényesiccsen) ts. i. 'fényessé<br />
tesz'. L. kifényesít.<br />
fényesítő kefe fénycsitöi) kefe fn. 'lószörkefe, mellyel a'<br />
csizmára kent fénymázat, kenőcsöt fényesre dörzsölik'.
286<br />
fényesség fényesség (-et, -e) fn. 'schein, glanz'.<br />
fénykép fénykép fn. 'fotográfia'.<br />
fénylik fémlik (-lett; -lene) tn. i. 'csillog, ragyog'. Viszémlik<br />
a Sár lapossá:ba.<br />
fenyőfa fenyőüfa fn. 1. 'fichte, tanne'. 2. 'fichtenholz'.<br />
fér ~ (-ek, -sz) tn. i. 'raum habén'. Sz. Né- fér a bíiri:be<br />
{— nem bír a kedvével ; rakoncátlankodik). Tán-cojf,<br />
amennyi belét fér: Ál-hatunk :, a m e n n y i<br />
be :lénk fér (= amennyit csak tetszik). L. felfér, ráfér.<br />
férc fírc (-et, -e) fn. 'fércelés, ritka öltésü varrás'. Husz- ki<br />
belöijlle a firee:ket.<br />
fércei fírcél (-elek, élsz) ts. i. 'ritka öltésekkel varr'.<br />
Vö. odafírcel. L. összefércel.<br />
Fcrdősharázda Firdőijzsbarázda hn. (Egri.)<br />
féreg féreg (férgei, férge, férgil) fn. I. 'wurnf (a növények<br />
gyökerén, gyümölcsben, romlott húsban, lisztben, rosszul<br />
kezelt állati sebben). 2. 'élősdi' (tetű, bolha, poloska). 3.<br />
'egér'. 4. 'méh'. K. Be- csúnya féreg vagy I (= csúf szerzet).<br />
Sz. Vi-sit :, mint a fá-ba szorult féreg : (mikor a száraz fa sír<br />
a tűzön, sokan azt hiszik, hogy a beleszorult féreg visít). Aszműveli<br />
:, mintha fé-reg lenne a seggi:be (= nyughatatlan,<br />
sürög-forog). Beleesett a féreg (= féreg támadt benne).<br />
O-jam, mint a lör-mába eset féreg: (= kényelemből, vagy<br />
megszokásból nem akar régi helyzetétől, környezetétől megválni<br />
előnyös változás kedvéért sem). Nr. Az állati sebbe<br />
esett férget ráolvasással is gyógyítják. Ha a tehénbe féreg<br />
esik, keresni kell egy földibodza-fát, le kell hajlítani a földre,<br />
a végérc kövei huni s ezt mondani : „Na-, te föiidibodza, éntéged<br />
addig fé- nem ereszlelek :, mig az é- Vi-rák tehenembüll a<br />
fé-rek kk nem hull." L. büdösféreg, lóféreg, rozsféreg.<br />
Ferene ~ (-et) 'férfi szn.' Vö. Feri, Ferkó.<br />
férfi férfi (-1, -ak,férfinak, férfihoz, fűk. férfihez) fn. 'maiin'.<br />
férficseléd férficseléd fn. 'béres vagy kocsis'.<br />
íéríiszerszám férfiszérszétm fn. 'olyan szerszám, mely csak<br />
férfiak kezében forog' (pl. kasza, fejsze, fürész). Nr. Kaszát,<br />
baltát, férfiszerszámot nem jó a házban tartani, mert törik<br />
az edény.<br />
férgei férgei, fírgél (Szatmárhegy) (-elek, -ész) ts. i.<br />
'hernyóz, hernyótól tisztít'. Fírgefjük a fát (Szatmárhegy).<br />
férges férges mn. 'olyan, amiben féreg kelt' (pl. alma).<br />
Sz. Hat- hufjon a férgessé (= pusztuljon, ami nem jóravaló).<br />
íérgesedik férgesedik (-etl) tsz. i. 'férgessé lesz' (gyümölcs).<br />
L. megférgesedik.<br />
férgeskedik férgeskedik (-ek,-él) tn. i. 'nyughatatlankodik,<br />
folyton izeg-mozog, sürög-forog'.<br />
fergeteg fergeteg fn. 'vihar'. Esik a fergeteg (Nd.) (Csak<br />
költ.) II. Fergeteg gn. (Óvári).
287<br />
ferhée firhéc, félhéc (-cl, -ek, -ve) In. 'a szekérrúdon az<br />
első kerekek előtt (lószekeren a nyújtón a hátulsó kerekek<br />
előtt is) keresztben odaerősített megvasalt fa, mely fellépőül<br />
szolgál s melynek két karjába befogáskor a hámfát akasztják.'<br />
Az alábbi ábrán: 1. ferhéc a ferhécpálcával; 2. ferhécgúzs :<br />
3. rúdága; 4. tengely; 5. juha; 6. nyújtó; 7. ferhéetasli;
288<br />
íeslés feslés (-t, -e) fn. "a varrás felszakadása nyomán<br />
támadt nyílás'.<br />
feslett ~ mn. 'varrásán kibomlott' (ruha, csizma).<br />
foslik -~ (feslett, festene, feseffen) tn. i. 'varrásán kibomlik'<br />
(ruha, csizma). Sz. Mi feslett? (— miért jöttél ? mi szél<br />
hozott ide ?)<br />
fest ~ (-ek, -él, -ett, -ene, fessen) ts. i. 1. 'farben, anstreichen*.<br />
2. 'maién*. Sz. Fin-gül nem- lehet tojást festeni (= ne<br />
sajnáld a pénzt, ha jobbat, finomabbat akarsz ; olcsó húsnak<br />
híg a leve). L. be-, ki-, megfest.<br />
festék festék (-et, -ek, -e, -it) fn. 'farbe'.<br />
festékes festékes mn. I. 'festékkel bekent'. 2. 'festéktartó'<br />
(pl. edény).<br />
festés festés (-1, -e) fn. 'fárben'.<br />
feslellen mn. 'ungefarbt'.<br />
fésű jüsii (-t, -k, -je) fn. 'kamm'. Nemei : a) bontón füsii<br />
(= 'nagyfogú, ritka fésű, mellyel az összegubancosodott<br />
hajat kibontják) ; b) simitóu jüsii (= 'aprófogú, sürü fésű,<br />
mellyel a rendbeszedett hajat lesimítják s a haj közül az<br />
odakerült szemetet, korpát stb. kifésülik'. Nt. Ha új fésűt<br />
veszünk, azzal legelébb a kutyát vagy a macskát kell megfésülni,<br />
hogy el ne hulljon az ember haja. — A szemölcsöt<br />
„hánt-vetet füstivel,, (= talált vagy használatból kikerült<br />
fésűvel) kell bekeríteni s ettől elmúlik.<br />
fésül fiísüll (füsiillók, fásulsz) ts. i. 'kámmen'. L. ki-,<br />
megfésül, visszafésül.<br />
fésületlen füsülletlen mn. 1. 'nem fésült, borzas*, hsz. 2.<br />
'nem fésülten, borzasán'.<br />
fésülködik füsülködik (-ök, -öl) tn. i. 'sich kámmen'.<br />
I . . megfésülködik.<br />
fésűs fiísiis (-1, -ök) fn. 'kammacher'.<br />
feszeget ~ (-ek, -él, -ett, -ne, -gessen) ts. i. 'helyéről<br />
feszítéssel kimozdítani törekszik' (pl. ajtósarkot).<br />
fészek fészek (fészkel, fészke, fészkit) fn. I. 'nest'. 2.<br />
'trágyával töltött gödröcske, melybe a dinnyemagot ültetik".<br />
.lóm fészkecs csináltam a dinngé.nek. Sz. Fészket rak (= fészket<br />
csinál, épít). Km. Rosz- madár az, amék a maga fészkid bepiszkof:ja<br />
(= rossz ember az, aki a saját hozzátartozóit<br />
gyalázza). L. darázs-, egér-, fecske-, madár-, piszok", szarkafészek.<br />
feszeng feszeng (-ek, -ksz, -ett, -ne, -jen) tn. i. 1. 'hetykélkedik,<br />
henceg, hetvenkedik'. 2. 'magát himbálva ül a széken'.<br />
feszes ~ (-enn) mn. 'gespannt, straff (pl. a kifeszített<br />
kötél).<br />
feszít feszit (-ek, -él, -ett, -ene, -iccsen) ts. i. I. 'spannen'<br />
(pl. kötelet), tn. i. 2. 'büszkélkedik, kevélykedik'. Hi-jába<br />
sze:gém, még-is feszit: Sz. Feszit:, mint az ii-rezs zsák: (= adja
289<br />
az előkelőt). Uty- feszit:, mii) két- malac egy zság:ba (= fenn<br />
hordja az orrát). L. fel-, ki-, megfeszít, nekifeszít.<br />
feszítő fa feszilöi) fa fn. 'a szövőszék azon része, melynek<br />
segítségével a vásznat kifeszítik'. L. osztováta (rajz).<br />
fészkel fészkel (-elek, -ész, -t, -ne, fészkefjen) tn. i. 1.<br />
fészket rak', ts. i. 2. 'trágyával töltött gödröcskébe, fészekbe<br />
ültet' (pl. dinnyét). Vö. hantol. Sz. Fészkeli magát (= helyezkedik,<br />
ül). Oda fészkeié má m a:g át a szekér lelejibe :<br />
fészkelődik fészkelődik (-ők, -ol) tn. i. 'ülőhelyén izeginozog'.<br />
fészkes fészkes mn. Sz. Fészkes fene ! (káromkodás;<br />
< Ivari).<br />
feszi ~ hsz. 'szilárdan'. Feszt áll.<br />
feszül fesziul (mekfesziillök, -feszíisz) tn. i.'feszes állapotban<br />
van'. Ugy- jöiillaklam :, csakuty feszüli a ha:sam.<br />
L . megfeszül, ráfeszül.<br />
fetreng fetreng (-ek, -essz, -ett, -ene, -jen) tn. i. 'hentereg'.<br />
fia fi ja isz. 'tyúkhívogató szó'. Fi-ja, fi-ja, fi-ja...!<br />
(Vetés, Ricse).<br />
Ha-borja fija-börnya fn. 'nemzetsége, leszármazottja'.<br />
As- se tudom :, ki- fija-börnya :<br />
fiadzás fijadzás (-1, -a) fn. 'kölykezés' (pl. sertésé,<br />
kutyáé).<br />
íiadzik fijadzik (-ott, -ana, fijadzon) tn. i. kölykczik,<br />
fiakat nemz' (egyszerre többet). Fijadzik a kocadisznőu,<br />
macska, kutya, egér, patkány. Vö. ellik. L. megfiadzik.<br />
fiadzós fijadzóus mn. 'hasas, fiadzani készülő' (disznó,<br />
kutya, macska stb.).<br />
fiáker fijákér (-t, -erek) fn. 'fiakér'.<br />
fiákeres fijákeres (-1, -ek) fn. 'fiáker kocsis'.<br />
l'iamálé jijamálé fn. 'a tengeri tövéről nőtt mellékhajtás'.<br />
fias fijas mn. 'fiakkal bíró'. Fijas koca.<br />
Hasítás fijasiléis (-t, -a) fn. 'a lép sejtjeiben levő méhlárvák'.<br />
fiastul fijaslull hsz. 'fiával együtt'.<br />
fiastyuk fijastyuk fn. 'a Pleiad csillagzat'. Xr. A tengeriről<br />
azt mondják : „akkor kezd nőni a málé, mikor a fiastyúkot<br />
meglátja" (vagyis tavasszal, mikor a fiastyúk csillagzat feltűnik<br />
az egen).<br />
fiatal fi fatál (-t, -alok, -ajja) fn. 1. 'növendékfa, kül.<br />
növendék tölgyfa'. Töütyfa fijalál. mn. 2. 'ifjú, nem idős'<br />
(ember, állat, fa). 3. 'korai'. Mék fi-jatal az kdön (= nincs<br />
késő). Sz. A fifatalok (= az ifjú pár, az új pár). Km. Aki<br />
fijalál koréiba nem kapar, vé-ségére ii-res tálat vakar : (= aki<br />
fiatal korában nem keres, öreg korában éhezni fog). Hét- tél<br />
hét- nyár válasziya meg a fifatalok sör:ját (= hét évnyi idő<br />
próbálja ki az ifjú pár házasságát).<br />
Csiiry Bálint : S/.aniosliúti <strong>szótár</strong> I. 19
290<br />
fiatal-emher fifalal-cmbér In. nőtlen ember, legényember'.<br />
fiatalít fijatalit (-om, -od, -Iga) ts. i. 'fiatalnak tüntet<br />
lel, fiatalabbnak mond a valóságnál'. Fz a keszkenő^ na-gyö<br />
fijatalit: Fijatálittya magát.<br />
fiatalodik fijalalodik f-ok, -öl) tn. i. ifjabbá lesz, megifjul'.<br />
Sz. Üjj- ide mellém, hak fijataloggyak : (mondja a/<br />
idős ember fiatal vendégének).<br />
fiatalon fijatalonn hsz. 'ifjan, ifjú korban'.<br />
fiatalos fijatalos (-1, -sa) fn. 'növendéklakból álló tölgyes<br />
; tölgyerdő'.<br />
fiatalság fijatálság (-ot) fn. 'a fiatal nemzedék, a fiatalok'.<br />
ficamodik 1. kificamodik.<br />
fieermánlos ficénmudos mn. 'díszes, cifra, cicomás'<br />
(bútor, öltözet). V. ö. cimermányos, ficimántos.<br />
ficfa I. fűzfa.<br />
ficimántos ficimántos mn. 'díszes, cifra, cicomás' (bútor,<br />
öltözet). V. ö. ficermántos.<br />
fickándozik idckándozik (-ok. -öl) tn. i. 'ficánkol, ugrándozik'.<br />
Fickó Fickóit I. ökörnév. 2. sertésnév.<br />
ficserékcl jicscrékél (-1, -ne, -kejjeti) tn. i. 'csicsereg<br />
(fecske)'.<br />
ficsor jicsör (-1) fn. "fickó, suhanc'. Gyere' csid;, héfi-csör<br />
! (V. ö. ol. fecior.)<br />
Fidi ~ kutyanév (Mezőgecse).<br />
flge I. füge.<br />
fiuemadár ~ fn. 'valami madár'. (A nép nem tudja,<br />
miféle madár). Szöuli a j igemadár Minggyár mcgvérad<br />
már. (Xd.)<br />
figura — (-ál, -ója) fn. 1. 'nevetséges, torz alak'. Mikö<br />
meglátlak, hogy mijét} kis figura, min-detjki kacagott : 2.<br />
'tréfa*. II. Figura erdőnév (Hicse).<br />
figurás mn. 'tréfás'. Figurás ember.<br />
figurázik «w (-ok, -öl, -ott, -na, -zon) tn. i. 'tréfál, tréfálkozik'.<br />
fii, fi les 1. fül, füles.<br />
filegória filegóurija (-ál) fn. vadszőllővel v. komlóval<br />
befuttatott, rácsosfalú kerti ház',<br />
filemile 1. fülemile,<br />
filfö 1. fülfű.<br />
filkó fllkóu (-1, -fa) fn. 1. 'fickó, siheder'. 2. a magvai<br />
kártyában a felső'. Piros fllkóu. I.. tökfilkó.<br />
fillér — (-1, -fe) fn. 'a régi félkrajeáros neve' (kihalóban).<br />
II. Fillér 'kutyanév'.<br />
filokszera ~ (-át) fn. phylloxera". II. Filokszcr<br />
Filokszér gn. (Adorján).
291<br />
finánc finánc (-ot) fn. 'pénzügyőr'.<br />
fináncjáró fináncjáróii fn. 'a szerbiafák közötti tér a<br />
dohánypajtában'.<br />
fincol fincöl (-ólok, -ösz) ts. i. 'kínoz, nyaggat, szorongat'.<br />
L. megfincol.<br />
findzsa findzsa (-át, -áfa) fn. 'tasse'.<br />
fing fing (-ot, -fn) fn. 'crepitus ventris, bauchwind'.<br />
Sz. Ugy- jöm-megyem :, mint a fing- a firidöij:be (= nyugtalanul<br />
jön-megy). Km. Firj-gűl nem- lehet tojást feste-.ni<br />
(= ne fösvény kedj, ha jobbat, finomabbat akarsz; olcsó húsnak<br />
híg a leve). Aki az ek-lézsia dóugám mek-szakasztga magát,<br />
annak fin-gá haraggoznak : (= a közért tett áldozatot nem<br />
szokták meghálálni).<br />
fingat (ingat (-ok, -öl) ts. i. 'nyaggat, ver, kínoz' (büntetésből).<br />
I.. mcgi'ingat.<br />
fingik fingik (-ok, -asz; -link, -ótok, -anak; -ott, -ana;<br />
-fon) tn. i. I'urzcn'. Sz. Fig-gik, mint a szakai hí : (= egyremásra<br />
fingik). Te- csak ak-kör szóui, mikor a bika fingik :<br />
(= a te neved hallgass). Nagyot fiijgik (= hangosat). Szári<br />
figgik (= fingás közben elfossa magát). L. elfing-, kifingik,<br />
lefingik.<br />
fingó I. félrefingó.<br />
Bngos fingos mn. 'folyton fingó'. Sz. Fii]-gosra jár a :<br />
fűst ! (mondják tréfásan, ha valakire ráhajtja a szél a szabadban<br />
rakott tűz füstjét).<br />
fingreszelő figgreszelői) fu. 'szapora járású apró ember',<br />
(tr.) Mihaszna adom annak a kis figgreszelöü zsidóunak?<br />
finnyás — mn. 'heiklig (az ételben és italban)'. Ojg finynyás<br />
:, hogy más- ulánn az nem- iszik i>i:zet. Nem- akar enni<br />
ez a fin.nyás, mer asz- mgnygya, légy- vénid ben:ne. Vö.<br />
válogatós.<br />
finom finom nm. 'fein'. V. ö. fáin.<br />
fintorgat fintorgat (-om, -od, -tya) ts. i. Sz. Az é- főiisztömre<br />
csak az ö • r á t fintörgattya: (= fitymálja,<br />
megveti, nem tetszik, nem ízlik neki).<br />
fiók fijóuk (-ot, -ja) fn. 1. 'a madár fia, madárfiú'. Verepjijóuk,<br />
feeskefijáiik. 2. 'schublade'. L. csűrfiók.<br />
Fiókéger Fijóiikéger hn. (Szárazberck).<br />
fire, íireel 1. férc, fércei.<br />
fireál fireáll (-ok, flrcász) tn. i. 'tréfál'.<br />
fírer 1. fűrer.<br />
firész, -el I. fürész, -el.<br />
firhang firhang (-ol, -ja) fn. 'függöny, ablakfüggöny'.<br />
(Ném. fürhang.)<br />
firieskél 1. füröcskél.<br />
íiridés 1. fürdés,<br />
íiridik I. fürdik.<br />
1<br />
19*
292<br />
Firidődomh Firidőijdomb hn. (Gacsály).<br />
firiszt 1. füröszt.<br />
firkál Iukáli (-ok, firkász; firkált; firkálna; firkájjon)<br />
ts. i. 1. 'hanyagul, olvashatatlanul ír'. 2. 'időtöltésből haszontalanságokat<br />
ír'. 3. 'a papirosra mindenféle szabálytalan<br />
vonalakat húzgál'. L. belefirkál, összefirkál.<br />
l'irkálás firkállás (-t, -a) fn. 'irka-firka, haszontalan írás'.<br />
Sz. Öreg irás, ve firkállás (= vén csoroszlya, rossz természetű<br />
vén ember v. asszony).<br />
firkant firkant (-ok, -öl) 1. megfirkant.<br />
firma firma (-át) fn. Sz. Jóu firma (ir. = jó pipa, jóféle,<br />
jómadár). Haszonlalá firma ! (= haszontalan személy).<br />
firnácolaj 1. firnájszolaj.<br />
I'irnnjszolnj firnácolái fn. 'festékoldásra használt oiaj<br />
(néni. firnis)'.<br />
íiról-íira maradt láda firúl-fira marat láda fn. 'ócska<br />
láda, régi családi láda'. Xr. Ha a szoptatós asszony melle<br />
megkeményedik, megdagad, csípje meg firól-fira maradt láda<br />
fedelével s meggyógyul.<br />
fiskális ~ (-1, -sa) fn. "ügyvéd" (esak az öregek beszédében).<br />
íiiai ~ (-ok, -öl, -olt, -na, fitasson) ts. i. 'vizslat, kutat,<br />
fürkész, szimatol*.<br />
filonji 1. ilong-íitong.<br />
I'itrinues filriyges mn. 'nyughatatlan, virgonc, folyton<br />
izgö-mozgó' (gyermek).<br />
filrcnueskcdik filriygeskcdik (-ek, -el) tn. i. 'ugrifüleskedik,<br />
lábatlankodik, láb alatt ugrándozik*.<br />
fitty — In. Sz. Naty fityre (= nagy hűhóval, jó reménységgel).<br />
O-damenygyek n a l g / / / // : r e , hát-, lelkem Istenem,<br />
meg az ái-túul izs bezárták eláijktem. Vö. fütty.<br />
fittyen I. lel'itlycn.<br />
fiiul filull (fitült, -na. fitujjon) tn. i. 'ferdül, görbül,<br />
hajlik". Óu-dára fitült a csizsmát sár:ka. L. elfitul, félrefilul.<br />
fityak ~ (-ot, -ja) fn. 'olcsó, fanyelű bicska".<br />
filyeji — f-eA', fityeksz) tn. i. 'lóg, gyönge szálon ide-oda<br />
fittyen' (pl. gomb). K. Fz- is ol fityegett az es:le a bálba :<br />
(= ott ődöngött, ott lézengett). Sz. Hoty- fityeg a li.iyeg?<br />
(tr. = hogy vagy?) Abba fityeg a bo:kám ! (= van eszembe !)<br />
Ónra fityeg a fa.lon, nincs- kenyér az asztadonn (= fenn az<br />
ernyő, nincsen kas : cifra nyomorúság).<br />
filye;|ö fityegáij (-1, -je) fn. 'mindenféle lecsüngő disz'.<br />
filyíiritty -~- mn. 'ugrifüles, fürge' (kül. kis leány).<br />
II. Fityfirilly gúnynév zsidóról. (Nagypeleske).<br />
íilyinjl fitying f-el, -je) fn. 'igen kiesi pénzogység'. Sincsety<br />
fi-tyingem se :<br />
fiú jiju (-1, -k, jijam, jijad, jija, fijw)k, fi játok, fi fok)-
293<br />
fn. I. 'knabe, sohn, kind'. 2. 'mindenféle állat magzatja,<br />
kicsinye'. Hogy nyáj-ja a fiját a Nyalka ! (tehén) 3. 'tőről<br />
való sarjadzás, mcllékhajlás'. .1 málé fija. \. "fiók". Az asztál,<br />
láda, kaszli fija. A csűr fija (= a csűr egy-egy szakasza,<br />
fülkéje két oldalt). 5. 'darab, szál'. Né- vóut: ott ety fi-ja<br />
dinnye se : Nincs- ot : légy ety fi-ja se : Ety kanál fiju amennyi,<br />
annyit se viszek : él. Ne- vetlek an:nak ety ka-nál fi jut se :<br />
(= egy darab kanalat). Sz. As- se lulla : fi-ju-é vagy: jány<br />
(= nagy zavarban volt). Ez- a fi:ju, mig ifi:ju ! (= ez a legény<br />
a talpán! Tréfás dicséret.) As-se tudom:, ki- fijabörnya:<br />
(= kinek a leszármazottja). Km. Ha nemtudol,<br />
ki fija, aggy- in-nya, mái- megmgnygya, ki fi:ja (részegen<br />
mindenkiből kiütközik az igazi természet). L. atyafi,<br />
asztalfia, egyházfi, férfi, kaszlifia, ládafia, lófiú, úrfi,<br />
vásárfia.<br />
fiúgyermek fijuggérmek fn. 'knabe'. Xr. A fiúgyermeknek<br />
csak egy fazékban kell főzni (= forralni) a fürdővizét (t. i.<br />
nem minden fürdéskor más-más fazékban), mert csak akkor<br />
lesz állandó a szerelemben.<br />
fiűpecér fijupecér fn. 'olyan leány, aki folyton a fiúkat<br />
kísérgeti, fiúkkal játszik'.<br />
ifiúpulya fijupuja fn. 'fiúgyermek'.<br />
Fiűrét Fijurét hn. (Pusztadaróc).<br />
Fizeske ~ hn. (Kisnamény).<br />
fizet ~ (-ek, -él, -ett, -ne, fizessen) ts. i. 'zahlen', K. Az<br />
idé jóul- fizeiét neki a rep-.ce (= jól jövedelmezett, beütött).<br />
Km. Annak parancsolunk :, akinek fi-zetügk : (= a szolgádnak<br />
parancsolhatsz, de más embert csak kérhetsz). Róuka<br />
a bü-rivél fizet: (= kiki a maga foglalkozása szerint szereti<br />
a tartozását leróni, tehát a csizmadia foldozással, a juhász<br />
sajttal, a fonóasszony fonással stb.). L. ki-, le-, megfizet.<br />
fizetés fizetés (-t, -e, -it) fn. 'szolgálatért járó bér'. Sz.<br />
Mi- a fizetése? Min de hétre hat- nap, a- hetedik<br />
rá adás (= semmi). Vö. napszám.<br />
ílannérozik flangérozik (-ok, -öl) tn. i. 'csatangol, kószál,<br />
csavarog'.<br />
flastrom ~ (-ol, -ja) fn. 'pflaster'.<br />
flaszter flaszter (-1, -je) fn. 'aszfalt járda'.<br />
flegma ~ (-ál, -ája) fn. 'felköhögött vastag nyálka,<br />
turha, ha rák'.<br />
flóta flóuta (-ál, -ája) fn. 'szájharmonika'.<br />
flótázik flóutázik (-ok, -öl) tn. i. 'szájharmonikán játszik'.<br />
fodor fodor (fodrot, fodra) fn. 'krause, falbel' (pl. a<br />
szoknyán).<br />
fodormán I. hermán.<br />
fodormenta fodörminta (-át, -ája) fn. 'mentha crispa L.'
294<br />
fodormenta-cukor jodörminta-cukör fn. mentholos cukorka'.<br />
fodros ~ mn. 'fodorral díszített' (pl. szoknya),<br />
fodros hurka fodros hurka fn. 'a sertés vastagbele, melybe<br />
a májas- és tüdőshurkát töltik'.<br />
1. fog ~ (-at, -am, -ad, -a, -unk, -atok, -ok) fn. 1. 'zahn".<br />
2. 'zacken, kamm'. A firész, a gerebje, a berena, a füsti joga.<br />
3. 'sprosse'. A réloja, a grádics foga, a borda foga. Fé-mászlain<br />
a lek-fésöü fogig : Sz. Még- igy nem- jártam :, mijóuta a<br />
fogam kiha.satt (— ilyet még nem pipáltam, mióta az eszemet<br />
tudom). Kimutattya a fo:gát v. a foga fejjé:ril (= elárulja<br />
gonoszságát). Feni rá a fogát ( = meg akarja kaparintani).<br />
Fogához veri a ga.rast (= takarékos, fösvény). A fél- fogamra<br />
se elég : (= nagyon kevés). Foga van a szék.nek (= csípős<br />
szél fú). Kifit)gotlák a fo:gát (tr., gyerekről = hiányzik egykét<br />
foga). Vicsorittya a fogát a csizs:ma (= kifeslctt a széle,<br />
látszik a szegése). Ojg hideg ez a : visz, hogy mái- kiszedi a<br />
fo:gam (= fáj tőle a fogam, mikor iszom). Szi-vesem :, mintha<br />
csak a fo-gát húznák (ir. = nem szívesen). Jön a foga, hasad<br />
a foga (= fogzik). Ehánnya a fogát (= kihullatja, pl. a csikó).<br />
Ot- haggya a fo:gát (= odavész). Km. Akinek a fo-ga fái,<br />
tár-csa rajta a nyékvit (= igyekezzél magad segíteni magadon,<br />
ne mástól várj segítséget). A-jándék mariiéinak nem- kell a<br />
fogát néz:ni (= az ajándékot nem illik bírálgatni). Xr* Mikor<br />
a gyermeknek a tejfogát kihúzzák, dobja be az egérlyukba,<br />
hogy az egér vasfogat adjon helyette. — Mikor egyik gyerek<br />
erősen akar fogadni az igazára, de a másik nem akar belemenni<br />
a fogadásba, e szójátékkal utasítja vissza : „k'o-gam<br />
a váiba, fogad a szür-ba." — Ha egyik gyermek a másiknak<br />
a kérését meg akarja tagadni, a következő gesztussal is teheti :<br />
hüvelykujja körmehegyét felső metszőfogába akasztja s<br />
onnan elpattintja. Azt jelenti: majd, ha fagy! 1-. bordafog,<br />
esikófog, farkasfog, kapafog, szemfog, zápfog.<br />
2. fog ~ (-ok, foksz) ts. i. I. 'fangen, fassen, ergreifen'.<br />
Ne- fognám a kezem:be. Fogom mán a vé:gil. 2. 'anspannen'.<br />
A *kisz' szekérbe fog-fuyk vagy a nagy-ba- ? 3. '(üldözve) foglyul,<br />
zsákmányul ejt'. Fokiam ety pillaggóut: Egéssz<br />
éccaka szűrtem a vi.zet, osz csak há-rom halat fokiam : 4. 'ölben<br />
tart'. Fogjad addig a gyermeket, mig az ebédet mekföij:zöm.<br />
5. 'szorít, kényszerít, szoktat". Eg'-gem má suhanc<br />
koromba kaszára, ka-pára fogott az a:pám. Abrakra fokiam<br />
a Nyákkal. 6. 'kezd', llóunap fogok a kaszálléis-.hoz 7. 'vág'.<br />
Né- fog ez a: kés. Né- jogfa a ka:sza, az e:ke. 8. 'fest'. Rá- ne<br />
üi :, mér mék fog- az a fesAék. 9. 'ír'. Rosszul fog a pen.na.<br />
Né- fog a plái:bász. 10. 'vasal, simít'. Fél-be hagyom : má,<br />
mér né- fog a vasadon. II. 'rákölt, hazudik vkire vmit'.<br />
Ű- mgnta :, osz még más-ra fogja. 12. 'pártot fog' (vki mellett).
295<br />
.4 báttya Ián csak fog- mellette ety ki:csil. Xa-gyö fogót melleidé,<br />
hogy az nem- lopta : él. 13. 'hatással van rá, használ<br />
neki'. Né- fogott azonn a szép : szán. Mék fo-got ráida, hogy<br />
ety kicsit mekkászáriildem. ts. i. 14. 'megszállja, ízlik, tetszik<br />
neki'. A-pédokat né- fogja az adom. Ezd- bezzeg nem- nagyö<br />
fogja a fo:néis. Róü-zál né- fogja a áodog. Né- fogfa az embert<br />
az öloa:sás, ha édies. Mos- fogna má kegyetleniill az adom.<br />
15. (mint hiányos ige a tárgyas fölszólító mód egyes 3. személyéhen)<br />
'tessék, vegye el'. Fogja, ill- egy darap ké:nyé.r.<br />
Fogja, esz magának adom. Fogja, itt- a ko.kas ! Sz. Fogja<br />
a hideg (= leli a hideg) (Mezőgeese). Nincs- rajta, mit fog:ni<br />
(= sovány, véznatestíí). Még botol fogott a feleségire (botot<br />
emelt rá). Jóul fog az esze (eszes, értelmes). L. be-, bele-, el-,<br />
elő-, fel-, hozzá-, ki-, le-, meg-, ráfog.<br />
fogad (-ok, -öl) ts. i. I. empfangen, aufnehmen'.<br />
Nem- akarta a házáhosz fogad:ni. 2. 'lát (vendégül)'. Na;<br />
hoty- fogattak Piroska nénédék? 3. 'bérért szerződtet'. Mij-jér<br />
né fogace ety szóugédlóut ? Fo-gadni ké valami asszonyo:kat,<br />
holy kinyüjjék: Fo-gadok ely szekc:ret, a mái- kiviszem<br />
Mikolá:ba. 4. 'viszonoz (köszönést)'. Köszönnek a kato.nák,<br />
fo-gaggya a liárö jejjércsedéd. 5. 'ígér, fogadást tesz'. Na-győ<br />
fogatta :, hogy más-kör jobbat hoz : 6. Vélten'. Mibe fogagygyuyk,<br />
hogy é-jön ?~. 'befolgen'. Apátoknak szánk jogaggyatok :<br />
Xe- /ogaggyák a szava.imd. I'aranesöhac :, csak legyen, aki<br />
fo-gaggya. L. be-, el-, fel-, megfogad.<br />
fogadás ~ (-1, -ok, -a) ín. 1. 'ígéret, fogadalom". 2.<br />
wette'. Ec-cér fo-gadázsbúl meg-ett egy báránt. Sz. Fogadásom<br />
türtya (= fogadalmam kötelez reá). Nem iszom bört,<br />
fogadásom t á r t y a (Nd). Km. Ember teszé foga.dásl.<br />
eb-, aki megáj:ja (mondják a nem teljesített ígéretre). \r.<br />
Fogadás (wette) alkalmával, akik fogadnak, kezet adnak<br />
egymásnak s a tanú a következő átokkal ,,vágja el" : „Ittörjön,<br />
it- szakaggyon, il- rágja el a farkas /" kijelölvén a vállat,<br />
könyököt, csuklót.<br />
fogadatlan mn. 'hívatlan, kéretlen". Km. Fo-gadallam<br />
prémkédörnak cp-szar az örá:ra (= hívatlanul ne szólj bele a<br />
más dolgaiba).<br />
fogadott ~ mn. 'adoptiert' (pl. leány).<br />
fogalom ~ (fogalmai, fogalma) fn. 'felfogás, értelmi<br />
képesség'. Nagyö jön fogálma vóut a lanullás:ra. Mer ojá jönfogálma<br />
van ennek az Imre pujájá.nak mjn-nek :, jóu- tanullóuk<br />
e:zek mindéggyik : Sz. O-jü szamár :, hogy nincs- ahosz<br />
fo-galom (= elképzelhetetlenül szamár).<br />
fogan 1. megfogan.<br />
fogas ~ (-1, -ok, -sa) fn. 'rechen' (ruhának való),<br />
fogás ~ (-t, -ok, -a) fn. 1. 'tapintással észlelt minősége<br />
a ruhaszövetnek'. Jóu- fogása van ennek a ruhá:nak 2. 'szakasz,
296<br />
darab, rész' (mezőn, erdőn). Fé-válláltam eszt a fo-.gást há-rom<br />
bokor firészre, a vas-tagját mek két- szál jirészre. 3. 'ötlet, szellemes<br />
tréfa'. Uty- kileli ez az lm:re, ojg jóu fogásaji vannak<br />
an.nak ! 4. 'fortély' II. Fogás hn. (Méhtelek, Szárazberek.<br />
Kökönyösd, Pusztadaróc, Vetés).<br />
fogásos ~ mn. 'ötletes, furfangos, fortélyos' (tréfa,<br />
nóta).<br />
1. fogat ~ (-ot, -tya) fn. 'gespann'. (Inkább az iskolázottak<br />
ismerik.)<br />
2. fogat (-ok, -öl) ts. i. 1. 'faragén lassen'. 2. 'einspannen<br />
lassen'. Sz. Ojan kedve vóut:, hogy madárt lehetet vóu vele.<br />
jogat.ni (= kitörő jókedve volt). L. befogat.<br />
fogatlan ~ mn. 'zahnlos'.<br />
fogcsikorgatás fokesikörgatás fn. 'záhneknirschen'.<br />
íogd-meg legény fog-meg legény fn. 'kisegítő, esetrölesetre<br />
segítségül hívott ember'. Van- ot fog-meg lezgény !<br />
fogdos-~ (-ok, -öl) ts. i. 1. 'gyakran megfog'. Se- fogdozsd<br />
ojg so:kat, mé be-piszkolod : 2. 'a szövőszékre föltekert<br />
fonalat szálankint a nyüstbe és a bordába behúzgálja'.<br />
L. befogdos.<br />
fogdosás ~ (-1, -a) fn. 1. 'gyakori kézbevétel, megfogás'.<br />
Ös-szegyömörőudött a sok fogdosázs-.ba. 2. 'a fonalszálaknak<br />
a nyüstbe és bordába való behúzgálása a szövőszéken'.<br />
fogfájás fokfájás fn. 'zahnschmerz'. Xr. A fogfájás orvoslásának<br />
módjai : bagót tesznek a fájós fogra, vagy pipafüstöt<br />
szívnak rá. Azt is hasznosnak mondják, hogy hideg<br />
vizet vesz az ember a szájába.<br />
foggal 1. faggat.<br />
fogliatós fokhatóus mn. 'erős, markos' (pl. ember).<br />
foghűs fokhus (fogam husa, fogat husa) fn. 'zahnfleisch'.<br />
foghúzás fokhuzás fn. 'zahnreissen'.<br />
fogja ~ hiányos ige (fog tárgyas fölsz. mód egyes 3.<br />
szem.) 'tessék'. É-desanyá, fog-fa, it- vö. huszonöt krái:cár.<br />
Fog-ja, itt- ety kizs do:hán, ne- hlitam híjába áitáí.<br />
fogkefe fokkefe fn. 'zahnbürste'.<br />
foglal fogtál (-alok, foglász) ts. i. 1. 'betölt' (helyet).<br />
Nem- naty hejjett foglal: 2. 'végrehajt, zálogban elvesz'.<br />
Asz- mgnygya a kizsbi.róu, hoty hónnap má fog-lálni járnak :<br />
Sz. Jóuba foglafja magát (= igyekszik jó lenni, megjavul).<br />
L. elfoglal.<br />
Foglalás ~ hn. (Fertősalmás).<br />
foglalatoskodik ~ (-ok, -öl) tn. i. 'foglalkozik, dolgozik,<br />
munkálkodik'.<br />
foglalatosság ~ (-ot, -a) fn. 'dolog, foglalkozás". Te<br />
nem- lelsz magadnak valami foglalatosságot? (== ne ülj itt<br />
tétlenül).
297<br />
foglár ~- (-1, -ja) fn. 'a falu közelében kimért toldás a<br />
tagosított birtokhoz, toldalék szántóföld'.<br />
fogó főgém (-t, -fa) fn. 'csiptető vas, szénfogó, tüzesvasfogó'.<br />
A'ZÍr van a fogón a kovács kezi.be, hogy meg- ne<br />
égesse a keizit. L. egérfogó, harapófogó, légyfogó.<br />
fogoly fogói (fogjak) fn. 'Perdix perdix L.'.<br />
fogózik fogóuzik (-ok, -öl) tn. i. 1. 'kapaszkodik vmibe'.<br />
Fogóuzz a kötélbe :, mé leesel: 2. 'összeköttetésbe lép, társul,<br />
egyesül'. Mit' fogóuzöl le az ojan emberekkél ? 3. 'házassági<br />
viszonyba lép'. Mii' fogóuzolt etg cigájánnyal, eggy<br />
u-tóusóuvál ? Mij-jér nem em-bérél fogóusztál, hanem ety<br />
seg-kivel, akit mék te- tartottál ? L. bele-, meg-, összefogózik.<br />
fogózó fogóuzóu (-1, -fa) fn. 'lépcsőkorlát, karfa'.<br />
fogság fokság (-ot, -a) fn. 'kriegsgefangenschaft'. Odaveszett<br />
a fi:ja a fokságba : L. hadifogság.<br />
fogva, fogvást ~ hsz. 1. 'mittelst'. A lábánál fogva<br />
kén asz felakaszla:ni. nu. 2. 'von', a) helyről: Ettíil fogvást<br />
idájig. b) időről: Azóutátiil fogva (= azóta) ; mióutátúl fogva<br />
(= mióta). Vö. kezdve, tulóta.<br />
fogy ~ (-ok, focc) tn. i. 1. 'kevesbedik, csökken'. Hi-jába<br />
vágö fé fe.le, nem- akár fogy.ni. 2. 'soványodik'. Folytál e<br />
ki:csit, mifóula nem látta:lak. L. el-, ki-, le-, megfogy.<br />
fogyaszt ~ (-ok, -öl; -ott; -ana; fogyasszon) ts. i.<br />
'elkölt' (ételneműt). Fogyasszátok egésséggél: Jaj-, bekicsit<br />
fogyasztottak! L. elfogyaszt. •<br />
fogyaték fogyaték fn. 'utolja, fogyta vminek'. Fogyatéka<br />
van a szé:na (= fogytán van).<br />
fogyatkozás ~ (-t, -a) fn. 1. hold-, napfogyatkozás.<br />
fogyta 1. holdfogyta.<br />
fogytig fotytig, főttig hsz. 'mindvégig'. 01- vóut a csikóu<br />
a lege:lgij főttig :<br />
fohászkodik 1. nekifohászkodik.<br />
fojt főit (-ok, -öl; -ott; -ana; föicson) ts. i. 'fullaszt'.<br />
Föitya a törköm ez a : füst. L. belefojt, megfojt.<br />
fojtás föilás (-1, -a) fn. 'puskába tömött csepű, mellyel .<br />
a lőport leszorítják'.<br />
fojtókarika föitóukarika fn. 'a hátulsó tengelyt a sémelylyel<br />
összeszorító vaspánt' (a szekérnél).<br />
fojtós föitóus mn. 'fanyar' (pl. a kökény, a vadkörte).<br />
fojtott föitotl mn. 'rekedt, rekkenő'. Föitot meleg.<br />
fojtott pecsenye föitot pecsénge fn. 'párolt hús vadlére'.<br />
fok ~ (-ot, -a) fn. 1. 'rücken am messer'. 2. 'vágó,<br />
szúró eszköznek lyukas feje'. .4 balta, féisze, tii foka. II. Fok<br />
hn. (Ricse, Vámosoroszi). Sz. Feje foka (= rokona, pereputtya,<br />
távoli rokona). Az öreg asszonnak vóut : ü valami<br />
feje f o : k a . Né- vóut né:kem semmiféle fe-fé foka<br />
csizmadi:ja. Mindennek megvan a maga oka-fo:ka
298<br />
(= csinja-binja, magyarázata). Km. Még a tűnek is foka<br />
van : (= a legegyszerűbb dolognak is akad bökkenője).<br />
L. Bálintfok, Csinzófok, Egrifoka, Herszfoka, Szütyőfoka,<br />
Tűfokszegi.<br />
fokad, fokaszt 1. fakad, fakaszt.<br />
fokhagyma "v fn. 'knoblauch'. Sz. Fokhagyma legyen<br />
a böuldoksá.god ! (átok = élj szegénységben !) Fokhagyma<br />
legyen a szerencsének ! (rosszkívánat új házasoknak).<br />
Fokbát ~ hn. (Nagypalád, Fertősalmás).<br />
fokos ~ (-1, -sa) fn. "hegyesfokú, hosszúnyelü haltaforma<br />
fegyver' (juhász szerszám). L. rézfokos.<br />
fokszia I. fukszia.<br />
foklom 1. faktum.<br />
Foktő Foktü hn. (Homok).<br />
fold jóud (-ok, -öl, -ott, -na, jéiuggyon) ts. i. 'folttal ellát,<br />
foltoz'. Csizsmát fóud. L. be-, megfold.<br />
foldoz fóudoz (-ok, -öl) ts. i. 'foltokkal ellát, kijavít,<br />
reparál'. L. megfoldoz.<br />
folt fóut (-ot, -tya) fn. 1. 'fleck' (csizmán, ruhán, üstön,<br />
tekenőn). 2. 'falka, csorda, csoport'. Ety fóut liba, csirke,<br />
ruca. Ety jóul ni (Kömörő). Tanáll ety fóut- ci-gánt, sátorost<br />
(Nagypalád). Sz. Kitelik a maga fóidtyá:bull (ezzel vigasztalják<br />
a gyermeket, ha megsérül valamely testrésze = magától<br />
is beforr, beheged). Fóut- háló fául- (= egy folt a másikat<br />
éri pl. rongyos ruhán). Km. Megleli zsák a fóuktyál, ecetes<br />
kanta dugóiuját ( =kiki megtalálja a hozzáillő társát, pl.<br />
vőlegény a mennyasszonyát). Fé-fér a fóut a zsá:konn (= ráfér<br />
az emberre egy kis mellékkereset, mellékes haszon). Nr.<br />
Fóut- háta fóut-, kibe tű so-hase vóut. Mi az? (= a káposzta<br />
találós meséje.)<br />
foltnak-való fóutnak-valóu fn. 'elnyűtt ruhának foltozásra<br />
szánt darabja'.<br />
foltos fénitos (-onn) mn. 1. 'foldozott, folttal ellátott'<br />
(ruha). 2. 'egy-egy helyen halványabb színű' (pl. a rosszul<br />
festett ruha mosás után).<br />
(oly fői (főit,-na, fojjon) tn. i. 'fiiessen, rinnen'. K.<br />
Foj- a muijka, les-vér, jöi- ? (= halad '?). (Felelet :) Szi-várog :<br />
(= halad lassan). Sz. Foj a filé (= váladékkal, gennyel<br />
járó. fülbetegsége van). Ojam, mintha az öra véri föina :<br />
(= bús, levert). L. el-, ki-, lefoly.<br />
folyam fofám (-ot, -fa) ín. 'vízlevezető barázdácska,<br />
vízmenés, árkocska' (mezőn, réten).<br />
folyamodik ~ (-ok, -öl) tn. i. 'seine zuflucht nehmen'.<br />
A bot-hosz kellet folyamod:ni, hogy le ne marjanak a ku.dyák.<br />
folyár jojár (-1, -ja) fn. 'csermely, patakocska'. L. Bartha<br />
folyárja, Kisfolyár.<br />
folyás 1. vízfolyás.
299<br />
folyat fojat (-olt, -na, fojasson) tn. i. párosodik, üzekedik'<br />
(tehén). L. megfolyat.<br />
folyó fojóu (-1, -ja) fn. 'fluss'.<br />
folyófü fojóufü fn. 'folyondár'.<br />
folyóka jojóuka (-át,-ája) fn. "barázdácska, melyen az<br />
esővíz az udvarról az utcai árokba folyik'.<br />
folyólao, fojóulag hsz. 'folyton, állandóan'. Annak fojóuiak<br />
pész kell:<br />
folyosó fojasóu (-t, -ja) fn. 'gang*. Vö. ámbitus.<br />
folyta föita fn. Sz. Ftg föilába (= megszűnés, megállás<br />
nélkül)."<br />
folytat föilat (-ok, -öl, -ott, -na, föitasson) ts. i. 'űz'.<br />
Mi-félle mesterségei jöitat ?<br />
folytonosan föitonosonn, föilonwsonn (Sár) hsz. 'egyre,<br />
mindig, folyton'.<br />
fon «J (-ok, fösz ; font ; -na ; fonnygn) ts. i. 1. 'spinűén'<br />
(fonalat). 2. I'lcchten'. Rekeszt, ostort, kosárt fon. Haját<br />
fonnya. Sz. Sg-, ennek ne- fontak a nyelvi:jér (= sokat fecseg,<br />
pöröl, jól pereg B nyelve). Fonnya az inát ( nehézkesen,<br />
csípejét csóválgatva jár, vánszorog). Ugy' megütötte a másnap<br />
a lá.bál, hogy még most- is fonnya az L : n á t . Fonynyugk<br />
:, mé szóul- tavasszal a kis ma.dár, osz mai- nekünk<br />
szöuli: (ezzel serkentik egymást a fonók = fonjunk, mert<br />
rongyosak leszünk, kilátszik a szégyellnivaló s a cinke ("parus<br />
maior L.') nekünk kiáltja tavasszal, hogy: kinn pies ! kinn<br />
pies !) Te- tán asz- tudót :, hogy ol k ö I • b á z b ú I fon n y á k<br />
a re: készt (-dolog nélkül is meg lehet élni, ingyen<br />
jutsz kenyérhez). \r. A fonó balkezével a szöszt húzgálja<br />
(szálalja) a guzsalyból, fogával a csimbókal szedi ki belőle,<br />
nyelvével megnyálazza, bal hüvelyk- és mutatóujjával<br />
sodorja, pödörgeti, jobbkezével pedig az orsót forgatja.<br />
A nyújtás végen nagyot pödörít az orsón, vagyis percent. —-<br />
Ha a leány karácsonyig hét darab fonalat fon, a farsangon<br />
férjhez viszik. L. be-, le-, megfon.<br />
fonája. fonákja ~, ~ (-át) fn. 'kehrseitc' (pl. kelmének).<br />
Szine, fonákja eggy :<br />
fonákul fonákull hsz. 'visszájára, kifordítva'. Fo-nákül<br />
vettet fel aszt az ig:gel.<br />
fonál fonál (fonalai, fonala) fn. 'kender vagy lenszöszből<br />
font szál, míg nincs a vászonba szőve' (a vászonban már<br />
szál a neve). Sz. XP- fűlt fonala (= nem volt nyugta). Mg.<br />
ne- fül fonala, hogy maradna még egy na:pot. Mikor<br />
hallottam, hogy il-hü vagy, m á né- f ü 11 f o n a : l a m .<br />
Má-, mondom, mekkereslek : — Nr. A motóllán nem szabad<br />
karácsonykor fonálnak állani, mert a jövő évben fulánkos<br />
lesz a kender. - • Ha az orsóról lecsüng a fonál (nincs jól<br />
rátekerve), hosszúlábú ember jön a házhoz. — Mikor fonál
300<br />
szapuláskor a fonalat facsarják, amelyik asszony felé tekeredik<br />
az erős facsarás miatt, arra bölcsőt jelent. L. bélfonál.<br />
Vö. cérna.<br />
fonál alá való vessző fonal alá valón vesszői) fn. 'a szövőszékre<br />
csavart fonál rétegeit elválasztó vessző'.<br />
fonál-potya fonál-potya fn. 1. 'fonalmosást követő lakoma<br />
a mosónők számára'. 2. 'fonalmosás, melyet rendesen lakoma<br />
követ'.<br />
fonás ~ (-t, -a) fn. 'spinnen'. Sz. Ojam:, mint aki<br />
fo-násávál keresi kenye:rét ( = rossz színben, rossz bőrben van,<br />
sápadt, beteges). Ügy- fár :, mint aki fo-násávál keresi kenye:rét<br />
( = alig vonszolja magát, szédelegve jár). Xr. Kedd napon<br />
kell a fonáshoz kezdeni, hogy az embernek kedve legyen<br />
hozzá.<br />
fonalos ~ (-t, -sa) fn. 'fonott kalács, fonott fánk'.<br />
Béles ide, ronygyos. Kalács ide, fonatos v. fontos • (Köszöntő<br />
versből.)<br />
fonnyad ~ (-ok, -öl) tn. i. 'friss voltát elveszti, lankad,<br />
szárad' (pl. a lekaszált fű), b. el-, megfonnyad.<br />
fonnyadó fonnyadőu (-1, -ja) fn. 'forróvízben megfonnyasztott<br />
sertésbelekről leolvadt alsóbbrendű zsiradék,<br />
melyet főzéshez nem használnak'. Nr. A fonnyadó a népnek<br />
kedvelt orvosszere. Sebeket, daganatokat, felömléseket,<br />
bőrrepedezést kennek, gyógyítanak vele embernél és állatnál<br />
egyaránt.<br />
fonnyadt jonnyatt mn. I. 'welk, verwelkt' (növény).<br />
2. 'vánnyadt, beteges, vézna' (gyermek). Óii-, be- kis fonnyat<br />
vaty, pu-jám ! Mire odaszalattunk, mán u-gyancsak óudalaszta<br />
aszt a fonnyat faktyut.<br />
fonnyaszt ~ (-ok, -öl; -ott, -ana, fonnyasszon) ts.<br />
i. 1. 'hulladékokból, hájból alsóbbrendű zsírt olvaszt'.<br />
(Vö. fonnyadó.) 2. 'abárol, vízben forralással tisztít'<br />
(disznóbelet). 3. 'vízben főzve megpuhít' (hurkába való<br />
rizskását, májat, tüdőt). Kását fonnyaszt. L. el-, megfonnyaszt.<br />
fonó fonón, (-1, -ja) fn. 1. 'fonó asszony, fonó vendég'.<br />
Ec-cér fonóujok jött: -. 'fonóka, téli estén összegyűlt fonó<br />
társaság'. Menygyek a fonóuba.<br />
fonónál fonogáll (-ok, fonogálsz) ts. i. gyakran fon,<br />
fonogat'.<br />
íonoqal ~ (-ok, -öl) ts. i. 'gyakran fon',<br />
font ~ (-ot, fonytya) fn. 1. 'pfund'. 2. 'mérleg'. .1 zsidón<br />
fonytya.<br />
fontos ~ (-t, -sa) fn. függő mérleg'. Készei: I. a két<br />
serpenyői) v. tánygyér (= wagschale); 2. a kövek (= súlyok,<br />
súlymértékek); 3. a nyelve (== wagezunge).<br />
fontoskörte fontaskörlé fn. 'nagyfajta körte'.
301<br />
forcimer förcímer (-1, -be) fn. 'előszoba' (= ném.<br />
vorzimmer).<br />
fordít fordít (-ok, -öl; -ott; fördiccson) ts. i. 1. 'drehen,<br />
wenden'. 2. 'irányít, terel'. Fordítom a lovam A szomszét<br />
házára (köszöntő versből). 3. 'változtat'. Fordítok a soro:monn.<br />
L. el-, fel-, ki-, meg-, ráfordít.<br />
[ordítás fordítás (-1, -a) fn. 'a csizmának új talppal,<br />
sarokkal és kéreggel való ellátása'. V. ö. fejelés.<br />
fordító fordítón (-t, -fa) fn. 1. 'a zárnak az ajtó külsején<br />
levő kilincse, mellyel a kívülről jövő ember kinyithatja a<br />
betett ajtót'. (Ha kihúzzák az ajtóból a f.-t, be van zárva az<br />
ajtó). 2. 'tengelyen forgó kétkarú ablakzáró'. 3. 'fakilincs'.<br />
V. ö. zár. L. ablakfordító.<br />
fordított hai|\ma fordítót hagyma fn. 'magról kelt apró<br />
hagyma, melyet a következő évben növelnek naggyá, dughagyma'.<br />
Xr. A magról'kelt apró hagymát Katalin napján<br />
(nov. 25) vászonzacskóba kötve jó száraz helyen, rendesen<br />
á fűtőkemence közelében szegre akasztják, Pál-fordulása<br />
napján (jan. 25) pedig megfordítják, vagyis a zacskót fenekénél<br />
fogva akasztják fel. Ezért nevezik fordított hagymának.<br />
Tavasszal aztán elültetik, földbe dugdossák.<br />
fordítva fordítva hsz. 'felső szélénél fogva, visszájára'.<br />
Fordítva tartya a könyvet.<br />
fordul fordult (-ok, fordulsz) tn. i. I. 'sich drehen, sich<br />
wenden'. 2. 'fordulatot tesz' (pl. tánc közben, séta közben).<br />
För-düfjátok eg.gyel, mig az ebed éké:sziill. 3. 'bizonyos utat<br />
oda s vissza megtesz'. Delik esak kéc-cér fördull odáfig a<br />
sze:ker. A. 'változik, alakul' (idő, körülmény, állapot). Höu-nap<br />
ha uty- fördull az idöii, levágjuk a za:bot. Uly fordult a so:rom,<br />
hogy megénl hazajöhettem : Fordulhat : még ugy- is :, hogy<br />
jóu- vaun e még ne:ki. 5. 'kerül, haszonként bejő'. Tojást is<br />
ád-vesz:, azonn is jördull ely-kél foriny.dya. L. be-, el-, fel-,<br />
ki-, le-, meg-, térül-, visszafordul.<br />
fordulás fördullás, fördölás (Badaló) (-1, -a) fn. I. 'oda<br />
s vissza megtett út'. Két- fördullássál be-hozzuk, ami mék<br />
ki- van. 2. 'zűrzavar, zenebona, felfordulás'. Tettek itt etg<br />
fördö.lásl ! (Hadaló).<br />
forduló fördullóu (-t, -fa) fn. 'a határnak az a része,<br />
mely az ugni rendszer szerint hármas csoportra van osztva'<br />
(t. i. az egyik csoport ugar, a másik őszi vetés, a harmadik<br />
tavaszi vetés). II. Forduló hn. (Sárköz). L. Alsó-, Közép-,<br />
Felső forduló.<br />
fordulós fördullóus fn. 'olyan birtokos, akinek földjei<br />
fordulók szerint vannak szétosztva'.<br />
fordulós! fördullóusi mn. 'fordulói, a fordulóból való'.<br />
Nekem bizon esak a fördullóusi búzám lessz, amije : lessz.<br />
forgács forgács (-ot, forgáccsá) fn. 'span, splitter'. Km.
302<br />
AJIrf so'kaí farak, sok- forgácsot hullat: (=» sok beszédnek sok<br />
az alja). L. gyalu forgács.<br />
forgácsol forgácsot (-ólok, -ösz) ts. i. 'forgácsot hullat,<br />
forgácsot csinál'. Né- vág ez a féksze, csak för-gársöl :<br />
forgás forgás (-t, -a) fn. 'a szántóföld végen az a kis<br />
terület, melyen az eke szántás közben megfordul'. Addik<br />
hozzá ne fogfalok a szántáshoz, inig a förgétsl le nem kaszájjá:tok.<br />
forgat forgat (-ok, -öl) ts. i. 1. 'gyakran fordít'. JÉ-rám<br />
ne- forgassa a há.tát ! 2. 'körben forogva táncoltat' (leányt<br />
a táncban), .'1. 'lapoz' (könyvet). \. 'pörget' (orsót, botot).<br />
5. 'villánként rendre megfordítgat' (szénarendet szárítás<br />
végett). Megyek a rét-re forgatni : K. Te- is mindég ulg<br />
forgatod a beszé:det, hogy va-lahogg ne- pászoffon a : széni (= úgy<br />
intézed, hogy civakodás a vége). Sz. Jóul v. rosszul förgattya<br />
magát ( jól v. rosszul viseli magát, jól v. rosszul végzi<br />
dolgát). Éh- eszt a jánt- igen áj álom :, mér naggö jóul<br />
f ö r g a t I a m a : g á t , mijóula it la:kik. L. el-, fel-, ki-,<br />
megforgat.<br />
forgatás föryatás (-1, -a) fn. 'takarmány rendeknek<br />
szárítás végett való felfordítgatása'.<br />
forgó forgón (-1, -ja) fn. 1. 'napraforgó*. 2. 'a napraforgó<br />
magja*. Viszek ety kis för.génü a malomiba üt-tetni : 3. 'örvény,<br />
vízforgatag'. \. 'csontok egymásba kapcsolódása a testben,<br />
kül. a combcsonté a csípőcsontha", l'ty- fái_ a csipöijm itt a<br />
fargonba !<br />
forgolódás förgolóudás (-1, -a) In. 'izgés-mozgás, ideoda<br />
forgás*.<br />
forgolódik förgolóudik (-ok, -öl) tn. i. 'ide-oda forog,<br />
sürög-forog".<br />
forgós forgóm mn. 'olyan (jószág), melynek forgócsontja<br />
csípőben kificamodott s járás közben pattog'. För-góus ez a<br />
temen. Vö. pattogós csipejű.<br />
forgószél förgóuszél fn. 'wirbelwind' II. Korgószél 'gúnynév'.<br />
(Óvári). Sz. Úgy- jöm-megyem :, mini a förgóuszrl .<br />
(= dühösen jár le s fel).<br />
forhaudhan förhandba hsz. 'készletben, tartalékban'.<br />
N in-esc förhandba e kizs dohá-.nyod?<br />
forint ~, jorént (-ot, forinylya) fn. 'guldcn*. Km. Aki<br />
a krái-cárt nem becsülli, a forintot nem- érdemli: Krái-eárbul<br />
lessz a fo:rinl (= ha gyakran megtakarítasz egy-egy krajcárt,<br />
forint lesz belőle). Jobb- a siirii garas, mint a ritka fo-.rint<br />
(= jobb a kicsiny nyereség gyakran, mint a nagy ritkán).<br />
forintos — (-1, -sa) mn. 1. 'forint értékű', (j-da a tisz<br />
forintos csizs:ma ! 2. fn. 'egy forint értékű pénzdarab*. Letettem<br />
a forin.tosl az asz-tára : Ötforintos (= öt forint értékű<br />
bankó).<br />
(orma forma (-át, -ája) fn. 1. form, gestalt". 2. 'minta'.
303<br />
mn. •'!. -szerű;-artig, -förmig*. Ojáförma, ijéförma, etyförma.<br />
másforma. Ojam pu-ja forma jani láttam a kisáitöu:ba. Sz.<br />
liokö forma (félig-meddig rokon).<br />
formán formáim hsz. 1. 'képen, módra'. Ojájörmánn.<br />
ijéförmánn, etyförmánn. Ne- esak ugy gondoló jármán töücs :,<br />
mé mel-lé töijiöd : 2. 'körülbelül'. Félik jármú van az i'r.veg<br />
(= kb. félig). Ojan es-le jele förmá járt az i:döii (= kb. este<br />
felé). Mos- kél esztendeje jármú fo jutott előiiször a Nyál:ka<br />
(= kb. most két éve). Nem- lessz : a esak ojá je-jés utó formáim<br />
: 3. 'félig-meddig; úgy, mintha... volna'. Még ugy<br />
i- fele dült formáim : (— mintha el felé dőlt volna). Fn- esztel<br />
uty- hallotta förmá :. hogy Meccelrét vóut : (= úgy hallottam<br />
félig-meddig, olyanformán hallottam). Jött- a mestér:ség, üis<br />
fé-re állót főrmánn : (= félig-meddig félreállott). Utyszu-nyóukáltg<br />
formán:, de nem- aluliam: (= félig-meddig<br />
szunyókáltam). Vö. Nyr. 47 : 87.<br />
Fornyos 1. Kis-, Xagyfornyos.<br />
forog ~ (forgok, foroksz, förguijk, foroktok; forgott:<br />
forogna: forogjon) tn. i. I. 'sich drehen' (pl. kerék). Nem<br />
alszik a : má, csak ol fo-rog az éigy.ba. 2. 'jár, működésben<br />
van' (pl. malom, gép). Forog a boloncsák, te-gyen az uraság<br />
(t. i. pénzt). Sz. Forog:, mint a ká-sás hurka a fazog:ba<br />
(= ürög-forog, forgolódik). Km. Forog a ke:rek(= a szerencse<br />
forgandó). A kerek is fobbá fórok, ha kenik (= akitől ügyed<br />
függ, attól ne sajnálj ajándékot, pénzt, stb.).<br />
forr för (farolt, förna, járjon) tn. i. 'sieden'. L. fel-,<br />
megforr.<br />
forrad jörad (járult, -na, jöraggyon) 1. be-, összeforrad,<br />
forradalom fáradalom (-álmát) fn. 'szabadságharc' (a<br />
48-as).<br />
forradás fáradás (-/, -a) fn. 'sebhely' (pl. az arcon).<br />
forradásos fáradásos mn. 'sebhelyes' (pl. arc).<br />
forral fáról (fóraiak, förász) ts. i. 'forróvá tesz, tűzön<br />
fölhevít' (vizet, tejet). L. fel-, megforral.<br />
forralt tej förál lé fn. aufgekochte milch'. Sz. Csak hi-rél<br />
hallotta :, mint a cigány a förál lé:nek (= még nem volt benne<br />
része).<br />
forrás förás, fóurás (Szárazberek) (-1, -a) fn. 1. 'sieden,<br />
kochen'. 2. 'quelle'. II. Forrás hn. (Kispalád).<br />
Forráshát Fáráshát hn. (Botpalád, Gacsály, Kisszekeres).<br />
forrásos förásos mn. 'vízerekben gazdag' Förásos hci<br />
(réten).<br />
forrásvíz förásviz fn. 'quellwasser'.<br />
forraszt fáraszt (-ok, -öl, -olt, -ana, fárasszon) ts. i. 1.<br />
'löten, anlöten, zusainmenlöten' (pl. a kovács). 2. 'hegeszt,<br />
begyógyít' (pl. sebet). L. összeforraszt.<br />
forrasztás fárasztás (-1, -a) fn. 'löten, zusammenlötung'.
304<br />
forrasziófíí förasztóufű tn, 'plantago lanceolata 1..' Nr.<br />
A forrasztófüvet vágott sebre kötik.<br />
forráz föráz (-ok, -öl) ts. i. 'forró vízzel leönt' (pl. tyúkot<br />
koppasztáskor). L. le-, megforráz.<br />
forró föréni, fogrém (Szárazberek) (-nn) mn. 'heiss'.<br />
forróhideo förúuhideg fn. 'forróláz, lázas hideglelés'.<br />
forrósán föróuság (-ol, -a) fn. I. 'nagy hőség'. 2. 'láz'.<br />
forrósít föróusit (-ok, -öl) 1. niegforrósít.<br />
forséroz 1. forszíroz.<br />
forszíroz jörséroz (-ok, -öl) ts. i. 'firtat, kérdezget', fin<br />
nem- nagyö försérosztam, ki vóut, mi : vóut,<br />
forték fariéi (-1, -a) fn. 'nyitja, titka vminek'. Az o-körnevelésnek<br />
az- a förté:ja, hoty szé-pei\ ké vele bán:ni.<br />
fortélyos förléjos mn. 'ravasz, nehezen kiismerhető'.<br />
fos ~ (-1, -sa) fn. 'híg szar'. L. gém-, fecske-, tehénfos.<br />
fosás ~ (-1, -a) fn. 'hasmenés, híg szarás'. Na-gyonn<br />
utóullérte a fo:sás. L. cifrafosás.<br />
(ősik ~ (-ok, -öl; -ott, -na, -son) tn. i. hígat szarik'.<br />
K. Fosik a pen.na (= elcseppenti a tintát írás közben).<br />
I . . belefosik, lefos, odafosik.<br />
fosos ~ mn. I. 'hasmenős, sokat fosó' (pl. tehén). 2.<br />
'lefosott' (pl. ruha).<br />
fosószilva fosóuszilva fn. 'penvigei szilva'. (T. i. ha nagyon<br />
megérik, a bele híggá lesz).<br />
foszlik n., 1. koszlik.<br />
foszt (-ok, -öl, -ott, -ana, fosszon) ts. i. 'schleissen'<br />
(tollat). L. megfoszt. V. ö. koszt.<br />
fosztó fosztott (-1) fn. 'olyan esti összejövetel, ahol tollat<br />
fosztanak'.<br />
fotonén fotogém (-et, -mél) fn. 'petróleum'.<br />
l'otouéues üveji fotogémes üveg fn. 'petrólcumtartó üveg'.<br />
fofogéiilámpa fotogémléunpa fn. 'petróleumlámpa'.<br />
Fotoskert Fotoskér hn. (Olcsvaapáti).<br />
fotyo(| ~ (-ott, -na, -fon) tn. i. 'foly hangokat ad' (pl.<br />
a kása). Sz. Lassan, kása, ne- fotyogf : ! (tréfás csitítás nagy<br />
hangon berzenkedő csekély embernek).<br />
fö ~ (-t, -je) fn. 'az / betű egyik neve'.<br />
1. fii fü (fül, fűk, fejem fejed, feje) fn. I. haupt, kopf.<br />
Ec-ceri-.be fűb' ütlek : ! 2. 'kalász', liuza-, z-, árpa-, gabonafü.<br />
Mos nem- ojg szép a jeje a búzának, mim más-.ször. II. 'a hagyma<br />
gumója'. A hagyma feje. 4. 'gömbbé (fejjé) borult levélzet'.<br />
A káposzta, a saláta feje. 5. 'főnyi, darab'. Ety fü hagyma,<br />
ety fü káposzta. 6. 'egy kéve kenderből nyert, két ágba csavart<br />
csomó'. Ety fü szösz. 7. 'virágzat'. A virágos kender feje.<br />
8. 'vminek fő része'. A kanál feje (= ameilyel merítünk),<br />
a gerebje feje (= az a része, amely kaparja a szénát), a kezem,<br />
lábö jeje (= végső legfontosabb része). 9. 'az ágynak az a
305<br />
vége, melyre az ember a fejét hajtja'. Atyfü, az áty fejénél.<br />
10. 'a lábbelinek az a része, melyben a lábfej foglal helyet'.<br />
A csizsma jeje. 11. 'a kéve kalászos vége'. A kéve feje. Sz.<br />
Kiíbííl van a fc:jc (= hamar elfelejt valamit). Bárcsak a<br />
fe-jedet vesztenéd már : él (mondják annak, aki mindegyre<br />
elveszít valamit). Belőni fűvel (= bolondul, bolond módra).<br />
Hátra köti a fejit ( keszkenőjét a haja s kontya körül kerítve<br />
hátul a konty alatt megköti). Részek fűvel (= részegen).<br />
Menten), mcn-degeltem magamba egy- buga jüvél<br />
(= egy árva lejemmel). Ügy- elaluttum:, mint (d
306<br />
szopni, mondják a rosszul táplált, sovány borjúról). Nemmgntam<br />
: é se- fejjéret, se- feketét :, se- fefjét, se- szegjél : ( = nem<br />
tettem rá se helyeslő, se rosszaló megjegyzést). An-nyics<br />
csak- szeresztem :, a h u n a fejem lehái:csam (= ahol<br />
meghúzódjam, lakjam). Kéi- fé : má ! Aki le-gÍny,<br />
annak m á n i - j e n kör v é • r e s a f e : j e (tréfás<br />
biztatás a felkelésre = a serény legénynek ilyen késő időben<br />
már a korcsmán beverték a fejét). Km. Nagy- a fe:je,<br />
kicsi az e:sze ( = a nagyfejű embernek kevés az esze, vagy :<br />
hiába van nagy feje, mégis kicsi az esze). Fiitiil büdössöiiik<br />
a : hal (= bűnös, romlott vezetők az egész intézményt romlottá<br />
teszik). Szóujj- i-gazad, be-törik a fe-jed (= sokszor<br />
veszedelmes az igazmondás, nem mindenkinek kedves az<br />
őszinte ember). Xr. A gyermeket nem szabad egy évnél<br />
tovább szoptatni, mert 'a fejibe megyén a /r" s elbutul. Vö.<br />
buksi, töksi. L. árpa-, búza-, fél-, gabona-, hagymafő, kanál<br />
feje, káposztafő.<br />
2. íő_ ~, fü (főijvebb) mn. 'vornehm, wiehtig, ober-,<br />
haupt-' 0- a lekföijvebb : ott.<br />
3. fő főül (föijlök, főijsz; főijtt; föijlne, föijjjön, föijlve)<br />
tn. i. 'gekocht werden, kochen, sieden'. L. fel-, ki-, meg-,<br />
összefő, széjjelfő.<br />
főbíró fíibiróu fn. 'a község bírája'. V. ö. kisbíró.<br />
főfájás füfájás fn. 'kopfschmerz, kopfweh'. \r. A főfájásnak<br />
jó ellenszere, ha reszelt tormát köt az ember a fejérc.<br />
íőíájós fnfáfóus, füfáfáus mn. fejefájó, fejfájásban szenvedő'.<br />
főhadnagy ~ fn. 'oberleutnant*.<br />
főkötő fükötőü fn. 'haube'.<br />
1. föl fél (téfélt, felit) fn. 'a tej felső, zsírosai)!) rétege'.<br />
Fé-vetetle a felit a : té.<br />
2. föl, följebb 1. fel, feljebb,<br />
fői 1. 3. fő.<br />
föld főijd (-el, föijggye) fn. I. 'erde'. 2. 'boden'. Le-fekszem<br />
a főüd-re. Csabd- a főüthöz aszt a vereshagy:mát (= rossz<br />
zsebórát). 3. 'szántóföld'. Ot- vg három darap kis főüdár-pávál<br />
bevetve. Jóu- kövér föijdek e.zek. Részei : hála (= földomboruló<br />
közepe), diillöüje (= a két vége, ahol az eke megfordul)<br />
4. 'földbirtok'. Ec-cér csak a-lóu, az ek-lézsija föüggye<br />
fele ! (t. i. szaladt az ökör). Ez- a mi föi):diu)k. 5. termőföld,<br />
talaj'. (Fajai : 1. sárga, 2. fekete, 3. szurkos fekete, 4. fejjér<br />
főijd. Legtermékenyebbnek tartják a szurkos fekete földet).<br />
5. 'szárazföld'. Csak eccér föij-det érjek, nem- ülök én többet<br />
hajóiy.ra. 6. 'földpadló' (a házban). Félörik a hász föijggye.<br />
Féiáskásodott a hász föijggye. 7. 'land, landsehaft, gegend'.<br />
Messzi főüdrül főttek e:zek. 8. 'alap, alapszín, mező' (pl.<br />
hímzésen). .4 leritőijnek a föijggye zöijd. Sz. Rest, mint a főijd
307<br />
(= nagyon rest). O'jg rest :, mint a főül- terhe ( = u. a.)<br />
O'jg siket:, mint a főijd- (= nagyon süket). Ojan nehéz :,<br />
mint a főijd- (= nagyon nehéz). En-geggyen a főijd a pőr.nak<br />
{= engedjen egyik ember á másiknak). Föijdig vér (= úgy<br />
megver, hogy a földön fetreng). Főijddé lessz (= élettelenül<br />
lerogyik). Akkor az asszon csak f ő ij d • d é lessz e-gészszenn.<br />
Az ollénü nekem e-löijkericcséte.k : a f ö ij d • a l ó u 11<br />
is: (= akárhonnan is). Csakúgy reng- alatta a: főijd<br />
(= nagyon kövér). Mozog alatta a : főijd (= részeg). Te- !<br />
Sir- alattad a : főijd ( = siratja, hogy ilyen haszontalan, naplopó<br />
jár rajta). Szij-jom meg a sárga főijd! (átok = halj meg).<br />
Ojan ember nem- termett a f ö üt h á : t á n n, akitüli ém<br />
megijeg:ggek (= a föld kerekségén, a világon). O-jam buta,<br />
mint a főijd- (= nagyon buta). Tapollya a főijdet a jái]<br />
kö:rüll (= udvarol a lánynak). Ki-csuszott a lábom alóull a:<br />
főijd (= elsiklottam). Ugy étünt :, mintha a főijd- nyelte<br />
vóun : él (= nyoma sincs). O-jam piszkos, mint a főijd- (ruháról).<br />
Nem- láttam se- eget, se- főijdet (= nem láttam semmit,<br />
koromsötétség volt), fíirod-, Gyuri ? Em bi-rom :, csak a főijdbírja:<br />
(tréfás felelet). Főijthőz vág v. föijthö vág ( = birkózás<br />
közben földre terít). Eszt a bőrt- vi-ggázva iggátok :, mer ez<br />
a f 6 üt - hoz vág b e n n e t e : k e t, ha né vigyász:tok<br />
{= részeggé tesz, levesz a lábotokról). Le-hőrdott az ég:gem<br />
a fő üt- porájig: (= csúnyán leszidott). Le-pocskondijászla<br />
az : aszt a sárga f ö ij d i g : v. a f ő üt parajig:<br />
(= csúnyán legyalázta, leszidta). Ujj' a főijd-re,<br />
on-nen nem- esél lejjebb (mondják a kicsiny, botorkálva járó<br />
gyermeknek). Sza-rom rád- ! (szitok) Szarj- a főijd-re, oda<br />
izs bőüg-ve I (az előbbi szitok visszatromfolása). Meg-ütötted<br />
a föij:det (tr. = elestél, megütötted magad). Km. Aki<br />
a föij-dönn ül, nem- nagyot esik: (= aki nem fog kockázatos<br />
vállalatokba, nem bukik nagyot). Fe-kete föijdbe terem a jóu<br />
bu:za (a nagyon barna legényt v. leányt e szólással védelmezik).<br />
L. aljföld, búza-, járó-, Katona-, köz-, mér-, Mihályi-,<br />
Ötföld.<br />
földes főijdes mn. 'agyagpadlós, agyaggal tapasztott<br />
padlójú*. Főijdes ház.<br />
földesúr föijdesúr fn. 'grundherr, gutsherr'.<br />
földi főijdi f-it, -je) fn. 1. 'velünk egy faluból, városból,<br />
helységből való hazánkfia'. 2. 'idegen, ismeretlen emberek<br />
megszólítása : jó ember! barátom!' Hü- jársz: it, főü-di !<br />
földibodza főijdibodza fn. 'sambucus ebulus L.' Sz. Ha<br />
a tehénbe féreg esik, a gazdája menjen el egy földibodzához,<br />
hajtsa le a földre, a végét nyomtassa le egy nehéz kővel s<br />
mondja ezt: „Na-, te főijdibodza, én- léged addik fé- nem<br />
eresztelek, mig az é Vi-rák tehenembüll a fé-rek ki- nem /u///."<br />
földieper főijdiepér fn. 'szamóca'.<br />
20*
308<br />
földindulás föijdindullás fn. 'erdbebcn' (inkább költ.ben).<br />
Vö. földrengés.<br />
földművelő föijdnűivelöij fn. 'ackersmann'.<br />
földönfutó föijdgfulői} fn. 1. 'házát, vagyonát vesztett,<br />
hazátlan'. 2. 'kataszteri mérnök' (tr.).<br />
földrengés föijdreygés fn. 'erdbeben' Nr. Földrengéssel<br />
álmodni : hozzátartozód közeli halálát jelenti.<br />
föléhe felibe hsz. 'föléje'.<br />
főlés föijlés (-t, -e, -it) fn. 'kochen'.<br />
fölös feles mn. 'sok, nagyszámú, nagymennyiségűi'.<br />
Az i-dénn is vóut : fe-lezs zapkeresztye :<br />
fölösen feleseim hsz. 'bőven'. Vóul- még buzd:ja fe-lescnn.<br />
Jutni is vóul : fedesenn :<br />
fölött felelt nu. 'über, auf. Fejé felel kánt mekfördull.<br />
Piros vér.é főijdre csördull. (Nd.)<br />
I'önnen 1. fennen.<br />
förtelmes fertelmes mn. 'rút, ocsmány'.<br />
fős fűs mn. 'fejes'. Füs káposzta. Vö. fejes.<br />
fösvény fösvény mn. 1. 'karg, geizig'. — fn. 2. 'geizhals'.<br />
Sz. Fös-vém, mjnt a péntek (= nagyon fösvény). Km. A fösvén<br />
többet kőül, a rest- löb-bet jár (= a túlságos krajcároskodásra<br />
sokszor ráfizet, valamint a kényelmeskedéssel sokszor<br />
kétszeres munkát szerez magának az ember).<br />
fösvénykedik jösvéykedik (-ek, -él) tn. i. 'geizig sein,<br />
kargen'.<br />
fösvény-péntek fösvém-péntek in. 'fösvény ember',<br />
fösvénység fösvéség (-et, -e) fn. 'geiz'.<br />
föszámadó föiiszámudóu fn. 'fő bojtár, felelős juhászbojtár'.<br />
főszolgabíró föijszóugabiróu ín. 'oberstuhlrichler'.<br />
íőtöl-való-fa fütü-vaiáu-fa (Tisztaberek), füli-vuláu-fa fn.<br />
Tej fa a síron'.<br />
fölt föijlt mn. 'gekocht'. Főül. málé ( gyenge csöveskukorica<br />
megfőzve).<br />
Főút Föijut útnév (Hicse).<br />
Fövenyesgödör Fövenyezsgödör hn. (Lázári).<br />
Fövenykátyó Föveykátyóu hn. (Fgri).<br />
fövés 1. főlés.<br />
fövetlen ~ mn. 'ungekocht'.<br />
főz főiiz (-ök, -ol) ts. i. 1. 'kochen". 2. 'hevít, forral'.<br />
Fe-döij alat nem- szabat föijzni a gyermek firidöüvi.zét. Sz.<br />
A-niit főtisztéi, ed- meg: (= ha megcsináltad a bajt, lássad<br />
a következményeit). Főij-zik a kapeá.jál (mondják tréfásan,<br />
mikor a vendéget hiában marasztják, nem akar ülni). Softfazogba<br />
főtisztek u firidöijvi:zét (= csapodár legényről, vagy<br />
olyan leányról mondják, akinek sok kérője van). Sajónál<br />
föijzöij {— fösvény). Km. Aki kicsit föijsz, hamar megeszi:
309<br />
(== kevés szerzemény hamar elkel). Sze-gény ember viz-zél<br />
főüz :, málélisztet habár ( = szegény ember úgy él, ahogy lehet:<br />
szegényesen). Xr. Ha valakit elő akarnak varázsolni, a kapcáját<br />
megkerítik s új csuporban főzik. Ekkor az illető személy<br />
árkon-bokron keresztül előjön. L. be-, el-,ki-, le-, meg-, összefőz.<br />
főzés loijzés f-t, -e, -it) fn. 'kochen'.<br />
főzet föijzet (-et) fn. 'annyi mennyiség, amennyit egyszerre<br />
megfőznek'. Ety főiizet paszüi, lencse stb.<br />
fözuöl föijzgöl (-ölök, főiizgosz) ts. i. 'főzöget'.<br />
főzik fűzik (-ölt, -ne, -zön) tn. i. 'fejesedik, borul'.<br />
k'ü-zik a káposz:ta.<br />
főzt - főtiszt- (-óm, -öd, főijszlye) fn. 'vkitől főzött étel,<br />
vkinek a főzése'. Az é- főüsztömre csak az órát fintörgattya :<br />
Sz. Meg enném a szép asszö föüszdyit (= megéheztem).<br />
íraj frái (-1) fn. 'női cseléd, szolgáló'. Ennek minnek<br />
jrai kéne :, aki mindent viggen utánna fe:le. (Csak e használatban.)<br />
frájter frájter, fráter (Kispeleske) (-1, -fe) fn. 'gefreiter'.<br />
franc ~ (-ol, -a) fn. 1. 'vérbaj, bujakór, szifilisz'. 2.<br />
"szifiliszes kiütés'. Vö. franca, francu.<br />
franca ~ fn. 'fene'. (Csak szólásokban, a fene szónál<br />
valamivel enyhébb.) Sz. Egge meg a franca ! Bánnya<br />
a franca ! Mi- a franca ! \j-jon bele a fránxa.<br />
francia francija mn. 1. 'französisch'. 2. 'fortélyos,<br />
bonyodalmas (zár)'. Ojg francija zárja van en:nek, csak éntudom<br />
esz kinyitni. — fn. 3. 'franzose'.<br />
francia nadráq francija nadrág fn. 'pantalló'.<br />
francos ~ mn. 'szifiliszes, szifilisz kiütéses'.<br />
francu ~ (-1, -ja) fn. 'szifiliszes kiütés'. (Mezőgecse).<br />
V. ö. franc.<br />
fráter 1. frájter.<br />
freeskel frecskél (-elek, -ész) ts. i. 'fröcsköl, preckel,<br />
fecskendez'.<br />
freeskendez I. fecskendez.<br />
frekvencia frekvencija (-át, -ája) fn. 'rokonság, pereputty'.<br />
A nyakamra kűdi: min-dé frek-vencijáját:<br />
fricska ~~ (-át, -ája) fn. 'a hüvelykujj begyéhez feszített<br />
és onnan elpattantott középujjal való ütés'.<br />
fricskáz ~ (-ok, -öl) ts. i. 'a hüvelykujj begyéhez feszített<br />
középujj hegyével megüt'. L. fel-, megfricskáz.<br />
friss ~ (-enn) mn. 1. 'gyors, fürge'. Járjon a kezeitek<br />
jris-sebbenn : 2. 'frisch'. Fris viz. 3. 'fiatal, üde'. O-já szép<br />
jris- jövések vannak a röuzsafánn ! 4. 'gyorsütemű, tánc alá<br />
való'. Fris nóuta. Mos huz-zál néké frisset l Sz. Hogy vagy ?<br />
Frissem, mjnt az ön-töt saláta (ir. = nem valami jól).<br />
frissemében frissentébe hsz. 1. 'friss korában'. Ha frissentébe<br />
szerszámot faragnag belöülle, é-gorbüll: 2. 'rögtön,
310<br />
azonnal*. Ha nekem akkor montátok vau fris-sentébc, hogy kiverte<br />
fűbe a kocát, hát rá-becsültetté váuna :<br />
frissül 1. felfrissül.<br />
fruíru fufru (-t, -ja) fn. 'homlokfrizura a nőknél'.<br />
íni-iök ~, frástök (-öt, -je) fn. 'reggeli'. Früslökkör<br />
(a reggeli idején). Früstök fele (= a reggeli ideje felé). Früstök<br />
lájánn ( = reggelizés táján, reggelizés körül).<br />
frü-lükül früstököt, frostokol (-ölök, -ös:) ts. i. 'reggelizik*.<br />
L. megfrüstököl.<br />
íú fáj (fújok, fájsz, -l, -/irt; fújjon) tn. i. 1. 'wehen,<br />
blasen' (pl. a szél), a) sz e m é 1 y t e 1 e n ü 1: 'fú a szél'.<br />
Rossz- idői) vóut ak:kor, e-set, jüjt-. F-megyek : én akar esik,<br />
ukár : jüj. Esik, jüj-, csikorog. (Rendesen esik mellett.) —•<br />
ts. i. 2. 'fúvással hűt' (forró ételt, kását). 3. 'fúvással tisztít'.<br />
Fújja az órát. 4. 'dalol, fütyöl' (nótát). Nem- jóul fújjátok:,<br />
nem- ezenn a haygom megyén : A ji-juk füi-ták, Kati meg<br />
járta. 5. 'szólaltat, harsogtat' (sípot, furulyát, trombitát).<br />
Sz. E- esak a maga nóuláját fújja: (= folyton a magáét, a<br />
maga dolgait, érveit mondogatja). Fújja a kását (= nagy<br />
szuszogással, nagyokat fújva alszik). A-ra jörditlya a köpenyegét,<br />
ahunnen a szél- jüj : (= köpenyegforgató). Ely követ<br />
jüinak (= egymáshoz szítnak, titokban összetartanak). Laci<br />
bácsi uty •táncol:, ahogy a fe-lesége j u j j a : (= a<br />
felesége szavát követi, arra hallgat). Uty jüj :, mjnt a bi-ka<br />
(= dühös). Km. Bo-lö jugbúl bo-lö szél füj : Amijen az o-du<br />
o-já szél fuj ab.bull (= bolond embertől bolond tanács származik).<br />
L. be-, bele-, el-, fel-, ki-, le-, meg-, ráfú.<br />
fuccs —• isz. 'vége ! oda van ! volt, nincs !' Annak má<br />
juccs- l<br />
fuccsul 1. elfuccsol.<br />
I'ul'ru 1. frufru.<br />
fújdogál füidogédl ts. i. 'fuvogat'. Fujjat szellői), utgse<br />
sokká jüjdogátlod már. (Nd.) V. ö. fúvócskál.<br />
In jócskái 1. fúvócskál.<br />
fujlal fujtat (-ok, -öl) tn. i. 'szelet fúvat' (pl. fúvóval).<br />
l'ukszia fokszija (-át, -ája) fn. 'fuchsia, ablakban tenyésztett<br />
díszes virág'. (Leggyakoribb a piros kelyhü és fehér<br />
szirmú meg a piros kelvhű és lilaszín szirmú.)<br />
hil fai (futok, fűlsz) tn. i. 1. fullad'. A vízbe fűlt. 2. 'szorul,<br />
elakad'. Vi-zes vóut a buza majdnem dél- jeléig :, a kasza<br />
csakuly füld- be.de. L. belefúl, megfúl.<br />
iulánk juláyk (-ot, -ju) fn. I. 'stacliel* (pl. méhé,<br />
darázsé). 2. 'cpnvolvulus arvensis L.'. 3. 'convolvulus<br />
sepium L.\ Xr. Ctés okozta daganatra, tövisszúrásra fulánklevelet<br />
szoktak kötni.<br />
fulánkos fulánkos mn. 'fulánktól benőtt, fulánktól fölvert'.<br />
// na-gyö fuláykos a bu:za.
311<br />
fuldokol fuldokol (-ólok, -ölsz, füldoklunk: fuldoklóit,<br />
fíddokölna, füldokojjon) tn. i. 'fulladozik'.<br />
fundál fundált (-ok, -sz) 1. kifundál.<br />
fiindamcntom fundamerdom (-ol, -fa) In. alap, épületfal<br />
földalatti része'.<br />
fundus ~ (-t, -sa) fn. "far, segg'. Ide fordította a fundusisát.<br />
fiinér I. furnír.<br />
funerálor funerálör, fureráiör (-1) fn. a halott bejelentése,<br />
temetése körül intézkedő ember' (Szamosszeg).<br />
fúr — (fúrok, fúrsz, furinjk stb.) ts. i. 'bohren'. L. ki-,<br />
megfúr.<br />
torosa furcsa (-ánn) mn. különös, szokatlan',<br />
farosai jüresáll (-ok, -álsz) ts. i. 'különösnek, szokatlannak<br />
vél'.<br />
íurdniics fürdanes (-ot, -a) fn. I. 'gyorsfúró készülék'.<br />
2. "dugóhúzó' (Szárazberek).<br />
fúr-íarag ~ ts. i. 'schnitzeln'. Mennél jobbá fúrjákfaragják,<br />
an-nál jobban nőül; vas-tagodik.<br />
íurik ~ (-ot, -ja) fn. 'targonca, talicska' (Mezőgecse).<br />
furkó fürkóu (-1, -ja) fn. 'az a hegyes fa, mellyel a dohánypaláidnak<br />
lyukat fúrnak a földbe'. (Mezőgecse).<br />
furmányos furmányos mn. 'furfangos, ármányos'. V. ö.<br />
fuvaros.<br />
furnír funér (-t, -ja) fn. 'furnier'.<br />
fúró furu (-t, -ja) fn. 'bohrer'.<br />
fúró-faragÓ furóu-faragóu mn. 'fafaragással foglalkozó'.<br />
Vadamennyi ács- van, fu-róu-faragóu emberek, mind- összeszérkesztelik<br />
: (= előkerítik, összegyűjtik).<br />
fúrólyuk furujuk fn. 'bohrhich'. Sz. Uty félt :, hogy a<br />
fu-rujugba izs belebüit vóuna :<br />
furt fürt hsz. "folytonosan, szakadatlanul'. Asz fürtmerítette<br />
a vi:zet. A hé-tem mindek, fürd- gabonéd aratott :<br />
Fürt-, fürt-, min-dék szalattam :<br />
furu I. fúró.<br />
furujuk 1. fúrólyuk.<br />
furulya furu ja (-át, -ája) fn. 'tilinkó'.<br />
furulyagaluska furujahaluska fn. 'makaróni' (tr.).<br />
furulvaszó furujaszóu fn. 'a tilinkó hangja, zenéje'.<br />
furulyázik jurujázik (-ok, -öl) tn. i. 'tilinkón játszik'.<br />
fuserál fueseréül (-ok, -sz) 1. elfuserál.<br />
fusermunka fusérmunka in. 'kontármunka'.<br />
íuskalica ~ fn. 'katicabogár, coccinella septempunctata<br />
L.'.<br />
fut ~ (-ok, -öl, -ott, -na, fussál, fusson) tn. i. 1. 'laufen'.<br />
2. 'kiárad, folyik' (pl. fövéskor az étel). Fut- a : té 1 3. 'kúszik,'<br />
(komló, szőllő, fulánk, folyófű, tök, dinnye, paszuly,
312<br />
ugorka indája). A re-keszre jutott a pa:szüj. — szt. ts. i.<br />
4. 'telik' (a pénzből). Futtya még a pézbiill? Sómra má néjuttga<br />
: Csizsmát is akartunk ven:ni, de csizs-mára má néfutotta<br />
: Sz. Fut- utániig g ngá:la ( = nagyon kívánja, pl.<br />
vmi ételt). Fut-, mjnt a ké-nyesői). Verset fut (= futásban<br />
versenyez). L. be-, el-, fel-, ki-, le-, meg-, össze-, rá-, végigfut.<br />
fiitamodns ~ fn. 'bizonyos távolság, amennyit pihenés<br />
nélkül meg bír futni az ember, vagy a ló'. Jóu- kis futamodás<br />
még ide Csemgér (= jó kis távolság).<br />
futamodik ~ (mekfutamodok, -öl) tn. i. 'folyni kezd'.<br />
Még ngá-la futamodik utánna az emberinek (pl. vmi kívánatos<br />
étel után). L. megfutamodik.<br />
futár ~ mn. 'futri, futosó, fürge'. He- jóu futár ez a<br />
Bodri !<br />
futás ~ (-t, -ok, -a) fn. 1. 'laufen'. 2. 'lendületben levő<br />
tárgy mozgási iránya'. A kaszát a ma-ga futása utáy kell<br />
ereszte.-.ni. 3. 'növénynek vhová felfutott indája'. Szépfutása<br />
oum má ennek a paszüj.nak. Km. Szégyen a fudázs,<br />
de hasznos :<br />
fulkározás ~ (-t, -a) fn. 'ide-oda futás'. .4 pipát is<br />
i'.hullattá futkározásom:ba.<br />
futkározik ~ (-ok, -öl) tn. i. 'ide-oda fut, szaladgál'.<br />
futkos ~ (-ok, -öl) tn. i. 'ide-oda fut, szaladgál'.<br />
futkorász ~ (-ok, -öl) tn. i. 'ide-oda fut, szaladgál'.<br />
íut-lót ful-lóut tn. i. 'ide-oda, szalad, siet, fárad'. Besokat<br />
futöl-lóutöl!<br />
futó futón mn. 'rövid ideig tartó'. Tennap vóut ety kis<br />
futón e:sőii. Vóut' ety kis futón csata, négy- óijrájik tartott.<br />
L. kengyelfutó, asztalfutó.<br />
futóbolond jutóiibolond fn. 'nyugtalan, veszélyes bolond*.<br />
futópaszuly julóiipaszüj fn. 'karós paszuly, karóra, vagy<br />
tengerire futó paszuly'.<br />
futos julénis mn. 'jól futó". Fulóijs hí. Sz. Fusson a<br />
fu-lóiis kutya (= én nem futok).<br />
futozqál jutozgáll (-ok, -sz) tn. i. 'futkos, szaladgál'.<br />
futri ~ mn. 1. 'futkározó, futni szerető' (gyermek).<br />
2. 'ugrifüles, szeleburdi, szeles'.<br />
fuirika ~ = futri.<br />
futtában 1. kutyafuttában.<br />
futtat ~ (-ok, -öl) ts. i. 1. 'kúsztat'. Ety fá-ra juttatta<br />
a szöijklőijl. 2. 'bevon'. A-rannyál vá futtat:va. L. be-, felfuttat.<br />
futtatás 1. lófuttatás.<br />
futvást ~ hsz. 'laufend, fliehend'.<br />
fuvar fuvar (-t, -ja) fn. 'bérért való szállítás szekerén".<br />
A más-nap oda vóiitá : fu-vara :
313<br />
fuvaros 1. szekeres.<br />
fuvaroz ~ (-ok, -öl) ts. i. 'bérért szállít' (szekerén,<br />
szánon).<br />
fúvás ~ (-/, -a) fn. 'félig telt, még le nem zárt mézsejt<br />
a lépben'. L. hófúvás.<br />
fuvásos ~ mn. 'olyan (lép), melyben félig telt mézsejtek<br />
vannak'.<br />
fnvó fúvón (-t, -fn) fn. 'blasbalg'.<br />
íuvóeskál fuvóueskédl, fujóucskáll (-ok, -sz) ts. i. 'fuvogat,<br />
gyakran fú'. Ha- meggyed, meggyúl; én né- fuvóucskállom : itt.<br />
fuvódik fuvóudik (-ok, -öl) 1. felfúvódik,<br />
íuz.sitos ~ mn. 'féleszű, eszelős, hóbortos'.<br />
1. fű 1. 1. fő.<br />
2. fu ~ (füvet, de : füt-fát, füvem, füved, füve v. fűje) fn.<br />
1. 'gras, kraut'. 2. 'füves hely, pázsit'. Beleesett a pi:pám a<br />
fü-be. Belegázolt: a fü-be : Km. Lámpánál szé-pel, hár-matö<br />
jóu-füvet n|ffl kél néz:ni (t. i. a lámpavilágnál az arc, harmatosán<br />
a fű szebbnek látszik a valóságnál). L. bors-, folyó-,<br />
fül-, harmad-, innyújtó-, méh-, negyed-, porcs-, szeg-, szék-,<br />
tisztes-, tűröm-, vasfű.<br />
fű-fa ~ fn. 'mindenféle, tücsök-bogár, toronya-boronya'.<br />
ígért az an:nak füt-fát: össze-vissza beszél füt-fát. Sz.<br />
Be-szélli: a fü-nek-fának: (= mindenkinek). Mikor ém beteg<br />
vagyok okával, nem- tudog dóugoz:ni, de mikor egésséges<br />
vagyok, m e n y • g y e. k\ é. f ü • r e - f á r a : (= úgy dolgozom,<br />
mint a tűz ; nem válogatok a dologban). Ka-paszkodol<br />
vóu : fü-hösz-fához az istenakta ( = minden segítséget<br />
megpróbált). Km. Fü-be-fába van örvas:ság (= minden<br />
növényben van valami orvosság).<br />
füge fige (-ét, -éje) fn. 1. 'feige'. 2. 'a hüvelykujj hegyének<br />
a mutató- és középujj között való kidugása' (E gesztus<br />
jelentése : 'majd ha fagy !'). Sz. Figét mutat (= a 2. alatti<br />
bizalmas gesztussal vmely kérést megtagad).<br />
függ ~ tn. i. 'abhángen'. Attúl függ a kaszáklás, hotyhát<br />
hoty- hajittya bele az ember a kaszál a fü:be.<br />
fHíz füéz mn. 'füízü, olvan ízű, mint a fű' (pl. a tej).<br />
íökötíf 1. főkötő.<br />
fül fii (filét, filém, -ed, file, filét v. filit) fn. 1. 'ohr'.<br />
2. 'fogója vmi edénynek'. A findzsa, pohár, csésze, csupor,<br />
szilke, körsóij, fázok, kancsóu, mozsár, tepsi, lábos, zsöitár,<br />
dézsa, kosár file. Sz. Meleg a fi:le v. meleg a file tö:vi (= be<br />
van csípve). Eggyik filém bal-, a másik nem- hall (= beszélhetsz<br />
nekem, úgysem hallgatok rád). Elereszti fi-lét-fárkát:<br />
(mondják az elcsüggedt, kétségbeesett, reményevesztett<br />
emberre). A filibe ment (= eljutott hozzá a híre, tudtára<br />
esett). Ki-kérdezgette fi-lirű far-kára (= töviről hegyire).<br />
Filít fogja (= elviszi, eltulajdonítja). Most ide se jön-nek:,
314<br />
osz, ha mek-halok, akkö mek j i • l é I fogják, ami kicsit<br />
ásszeküszköt:tem. It- van a ji-lem mellett: ety kizs gazba :<br />
(tréfás útbaigazítás annak, aki valamit keres). File hallalára<br />
(= jelenlétében, pl. mond vmit). Elereszti a jile mellett<br />
(= nem fogadja meg, pl. az intést). En-nek a jilibe pisilnek<br />
a já.nyok (= csúfot űznek belőle). Se file, se farka (= se<br />
eleje, se hátulja). Km. A nap pálnak sze-me van, az éccakának<br />
mek fi-le (= a titkot a tyúk is kikaparja). Xr. Ha valakinek<br />
ég a füle, azt jelenti, hogy valahol rágalmazzák. — Ha az<br />
embernek a jobbfüle cseng, rossz hírt hall, ha pedig a bal,<br />
akkor jó hírt. — Ha az embernek viszket a füle (= a füle<br />
lyuka), eső lesz.<br />
fül fűlik (ri.) (fűlt, fűlne, füjjön) tn. i. 1. 'fütődik,<br />
melegszik, hevül' (szoba, kemence). Neheze fül ez a kemen:ce.<br />
2. 'meleg következtében megtúrósodik' (aludttej). Nem- sok<br />
turúu fűlt ebbiill az alutté.bidl. 3. 'szapulókádban megkél'<br />
(fonál). Sz. Ne fűlt fonala (= nem volt nyugta). Má n<br />
fül fonala, hogy maradna még egy na.pot. L. belül,<br />
kiiulik, meg-, összefül.<br />
fülbemászó filbemászóii fn. 'forficula auricularia L.'.<br />
fülbevaló filbevalái} fn. 'ohrgehánge'.<br />
fül cimpája fii cimpája (filém cimpája, filét cimpája<br />
stb.) fn. 'a fül puha alsó ízecskéje, melybe a fülbevalót<br />
húzzák'.<br />
füle botja jile bollyá fn. Sz. Fi le bottyál se mozdiltya :<br />
(= rá se ügyel, nem hallgat rá, figyelembe se veszi).<br />
fülel fiiéi (-elek, -ész) tn. i. 'füleit hegyezi, figyel'.<br />
fülemile filemile (-ét, -éje) fn. 'nachtigall.<br />
füles jiles mn. 'füllel ellátott'. Files pohár.<br />
Fülesbagoly filezsbagöj fn, 'ohreule*.<br />
füleskonty jileskonyty fn. 'kétfelől a halántékra rakott<br />
konty' (fiatal lányoknál).<br />
füleskosár fileskosár fn. 'kétfülű vesszőkosár'.<br />
íiilfii filfü fn. 'sempervirum tectorum L.'. Xr. Húsos<br />
levelének nedvét fülbe csepegtetve fülfájás ellen hasznos<br />
orvosságnak tartják.<br />
fül gombája fii gombája (filém gombája, filéd gombája<br />
stb.) fn. 'fülkagyló'.<br />
fül-hegy fil-hcgg fn. 'ohrenspitze'. Fllheggyé hallottam<br />
(= fél-fülléí, futólag).<br />
fűlik 1. fűi.<br />
fülledt fiilletl mn. 'elhasznált, zárt' (levegő).<br />
I'ülleszt ~ (-ek, -él) ts. i. 'párol, nyirkítással puhít'.<br />
Fül'lesztek ety kis pöjvát a martuknak. L. kifülleszt.<br />
fül sarja fii sárfa (filém sarja, filét sarja stb.) fn. 'a fül<br />
lyukában összegyűlő sárgásbarna váladék'. Xr. Viszketeges<br />
helyet szoktak vele bekenni.<br />
V
315<br />
fül töve fit töve (filém töve, filét töve stb.) fn. 'a fülkagylónak<br />
a koponyával érintkező, elszűkülő része'. Sz.<br />
Me-leg a file lö:vi •(= be van csípve).<br />
fürdés firidés (-1) fn. 'baden'.<br />
fürdik firidik (firidek, firidél, firidünk, firittek, firidnek ;<br />
firiltem ; firidelt; firidnek; firigggek) tn. i. 1. 'sich baden,<br />
ein bad nehmen'. 2. 'porban fetreng, porban henteregve<br />
vakarózik' (madárféle). Firidik a : lyuk, e-söü lessz : Km.<br />
Hi-jába firidik a fekete esóu:ka, nem- lessz ab.bül so-ha fej jer<br />
galamboes:kn (= kutyából nem lesz szalonna). L. mcgfürdik.<br />
fürdő firidőij (-t, -je) fn. 'bad'. Bikszádi firidöij.<br />
fürdővíz firidöüviz fn. 'badcwasser'. Sz. Régenn öntötték<br />
ki a firidöijvi:zit (= nem mai gyerek). Nr. Fedő alatt nem<br />
szabad főzni a gyermek fürdővizét,<br />
mert nem veszik észre a szépségét,<br />
meg a jó tulajdonságait.<br />
fiirdiil 1. kifürdül.<br />
förer fiirér, fírér (-1, -je) fn. szakaszvezető'.<br />
(Ném. führer.) Káplár urg,<br />
fírer uram, aggyá ki a lénin/gjál. (Nd.)<br />
fűrész firész (-1, firéssze) fn. 'sage'.<br />
Nemei : félkészfirész, masinafirész, keresztvágóu<br />
firész, szédvágóu firész. Részei:<br />
lánája vagy vászna (= pengéje),<br />
az élén fogakkal, nyele vagy fogóuja ;<br />
a félkészfirésznek meg a masinafirészwk<br />
van rámája (= a fürészpengét szabályozó<br />
fa-váza), kötele s ebben a csaplatóufa,<br />
mely a fürésznek feszesebbre<br />
húzására szolgál. — Sz. Egy bokor firész<br />
(— két fürészes és három fejszés emberből<br />
álló munkáscsoport).<br />
fűrészel firészél (firészelek, firészész) Furgettyü.<br />
ts. i. 'ságen'. L. elfűrészel.<br />
fürészes firészes (-t, -se) fn. 'fürészelő munkás'. L. alsó,<br />
felső fürészes.<br />
fürészfoi) firészfog fn. 'ságezahn'.<br />
Fiirésziágyas Firészlággas hn. (Kőszegremete).<br />
fürészlána firészlána In. 'fürészpenge.'<br />
fürészpor firészpör fn. 'ságemehl, ságespáne'.<br />
fürészráma firészráma fn. 'a félkézfürész fa váza'.<br />
Fürge Fürge 'kutyanév'.<br />
furgettyü fürgetlgü (-t, -je) fn. 1. 'forgó játékszer', a)<br />
'kivájt dióhéjon áthúzott hosszú l'aszeg, melynek végére nyers<br />
krumplit szúrnak s aztán madzag segítségével a dióhéjban<br />
forgatják' (1. a rajzot), h) 'középen madzagra kötött hengerded<br />
fácska, melyet a madzagnak kétfelé húzásával oly gyorsan
316<br />
lehet forgatni, hogy búgó hangot ad'. — 2. 'wendschemmel'<br />
(a szekérben). (L. szekér, rajz.)<br />
fürj fürf (jürjet, -e) fn. 'coturnix coturnix I..'. Sz. Ugyjéír<br />
:, mint a jiirx- ( = frissen, fürgén lépked).<br />
íüröcskél jirieskéll (-ek, -sz) tn. i. 'lassan, sokáig fürdik'.<br />
L. kifüröcskél.<br />
füröszt jiriszt (-ek, -él; -ett, -ene, jirisszen) ts. i. 'hadén'.<br />
Sz. Firiszti tébe-váiba : ( = dédelgeti, jól tartja). L. ki-,<br />
megfüröszt.<br />
fürösztés firiszlés (-1, -e) fn. 'fürdetés, fürdőben mosás'.<br />
Xr. A csecsemő fürösztésekor a lekenő négy szögletére<br />
hamut szoktak hinteni (babona). L. hamu.<br />
füsarjú füsárju fn. 'szénafű sarjadzása, sarjúja'. (Kispeleske).<br />
füst — (-öt, jüstye) fn. rauch'. Sz. Annyi a gony.gya,<br />
hogy mái- füstöt vél a je:je (— hogy majd belebolondul). Além<br />
füst! (= alló mars! illaberek!) A'filc tudom haza szerkesztem<br />
j, mán a má-sik perdzbe, a-lóu j ü sl • , el-óudalazik<br />
valaho-.vá. A-lóu füst! E-lóül bör-da, há-lül nyüst-! (= alló<br />
mars ! illaberek !) Nu-gyubb a füs:tye, mint a layg.ja (= nagyobb<br />
a hire, mint a valósága). Hamaréb, megyén a füs:tye,<br />
mint a süktye (= már híre futamodott, pedig még meg se<br />
történt a dolog). Füstöl vél (pl. a szénaboglya) (— füstölni<br />
kezd), (iyúcs- rá :, ves- vaty két füs'.töt ( pipázz egy keveset).<br />
Ety füst alatt (= egyúttal, egy járást, egy fáradsággal).<br />
Te-gyük le mán ety füst a : l a 11 az e-bédrüll is a gon:dot.<br />
— Km. Fiy-gosru jár a : füst v. szép-re jár a : füst (mondják<br />
tréfásan, ha valakire rácsapja a szél a szabadban rakott<br />
tűz füstjét). Ha tüzit szereled, u fiislyit is szévedd : (— ha a<br />
hasznát szereted, a terhét is tűrd el). — Xr. Ha a kéményből<br />
lecsapódik a füst, esőt jelent.<br />
füsti-fecske ~ fn. 'hirundo rustica L.'.<br />
füstöl füstöl, füstül (Avasújváros) f-ó/c, -SZ) tn. i. I.<br />
'rauchen'. — ts. i. 2. 'füstöléssel konzervál' (húst). K. Füstöl<br />
u : hegy, e-sőij lessz : (= köd száll fel a hegyekből). Sz. Utyhazudik<br />
:, csakuty füs-töl uz áru a:latt. L. ki-, megfüstöl.<br />
Füstölénjj Füstöléyg hn. (Mezőgecse).<br />
füstölő füstölői) (-1, -je) fn. 'olyan eszköz, mellyel rajzás<br />
alkalmával a méneket lefüstölik az ágakról'. (Egy rúd végére<br />
kötött cserépcsupor. melyben száraz marhaganaj meggyújtva<br />
füstölög.)<br />
füstölődik 1. megfüstölődik.<br />
füstölt füstölt mn. 'füstön konzervált' (hús).<br />
füstszag ~ mn. 1. füstszagú'. Mije füstszag ez a ruha!<br />
In. 2. 'fiistillat'. Két- nap se ment ki a füstszag a ház:bull.<br />
íii-ii 1. fésű.<br />
Fűsüsrét Füsüsrét hn. (Avasújváros).
31 7<br />
fűszál fűszál fn. 'grashalm'. Sz. An-nyi vóut olt a katona,<br />
mint a fü-szál: (= rengeteg).<br />
fűszerszám fűszerszám fn. 'fűszer',<br />
íííszerszámoz I. niegfűszcrszámoz.<br />
fűi ~ (-ök, ~b% fűtőtök; fűlött; fűtené; fuccson) ts. i.<br />
1. 'melegít (pl. szobát), hevit (kemencét sütés előtt)'. 2. 'hevítéssel<br />
megtúrósít'. Fűtök ety kis tu:róul ebbüll az alutté:büll.<br />
3. 'melegítéssel hajlíthatóvá tesz' (|>1. villanyélnek,<br />
botnak, gúzsnak való nyers lát). 4. pörköléssel keménnyé<br />
tesz'. Botot fűt. í>. 'melegítésre felhasznál, éget'. A mifánkat<br />
fűti: L. be-, el-, fel-, ki-, megfut.<br />
fűtés fűtés (-t, -e) fn. 'hcizung'.<br />
fűti-való-fa 1. főtől-való-fa.<br />
1. fű-lö fű-tű fn. 'a fű töve'. Nem- ál fii-tűnek a kasza<br />
é:li. a) Mijjér nem iyazétod aszt a kaszát másképpé, hoty<br />
fü-tübre szegeznéd (= jobban a fü tövére). (Kisbábonv.)<br />
2. íűtö futói) (-1, -je) fn. 'szobai fütökemence'. L. dobfűtő,<br />
lábas fűtő, seggen ülő fűtő.<br />
ffí-töhhre 1. fü-tö a)<br />
fütty ~, fitty (füttyöt, -ev.-i) fn. 'pfiff. Sz. Naty fülűre v.<br />
naty fityre ( nagy hűhóval, nagy várakozással, jóreménységgel).<br />
Odamentéül naty f ü I y : r e , osz nem- láttunk<br />
semmit. — Km. Amifen a ma-dár, o-jan a füt:tye v. fit:iye<br />
( = szólásáról ismered meg a madarat).<br />
füttyent — (-ek, -él) ts. i. egyet fütyöl'.<br />
füttyentés füttyentés (-1, -e) fn. 'pfiff.<br />
füttyentgeti füttyeinget (-ek.-él) ts. i. füttyszóval hívogat'.<br />
.Ve- füttyenyezsd azokat a kütyázkad, Gyu'rí !<br />
füttyös mn. 'fütyülgető, fütyörészni szerető'. Gye-re :<br />
má, te füt-työs l<br />
füttyszó fülyszóu fn. 'pfiff.<br />
fütykös ~~ mn. 'göbös, bütykös, gicses-gacsos' (pl. ág).<br />
íiilyök — (fütyköt, fütyke) fn. I. 'nagy bog' (pl. cérnán,<br />
kötelén). 2. 'bunkó, a bot bunkós feje'.<br />
fütyöl fütyöl (-ölök, -osz) ts. i. 1. 'pfeifen'. 2. 'énekel'<br />
(pl. a rigó). Sz. Mek-lanil
318<br />
íii\Hüilik füvelőüdik tn. i. 'tapad, fűződik'. Hi-jába<br />
rázom :, nem- hull ebbül ki a bál:ha, mjntha o-da lenne, fiivelöüdve<br />
:<br />
füventében füvenlébe, füvenlibe. hsz. 'fű korában, zsenge<br />
állapotában'. Ledült ez a bu.za mék füvenlébe :<br />
íüventeg ~- mn. 'fű állapotbán levő, szárba nem csapott'<br />
(búza). Fü-venteg a bw.zu. (Badaló.)<br />
füves ~- mn. 'fűtől benőtt' (pl. hely).<br />
Füveskert Fiiveskért hn. (Sárközújlak).<br />
fűz —< (-ák, -ol) ts. i. 1. 'reihen' (pl. dohányt, paprikát<br />
stb. zsinegre). 2. 'einschniiren' (pl. szíjat fűz a bakkancsba).<br />
Sz. Bocskörl fűz (= bocskort készít). Husz- krájcárér fűznek<br />
most egg bocs:kört. L. be-, felfűz, űz-fűz.<br />
füzér ~, füzér f-t, -je) fn. 1. 'fonálra, zsinegre fűzött<br />
holmi' (pl. paprika, gomba, dohány). — 2. 'füzérnyi'. Etg<br />
füzér paprika, dohány stb. II. Füzér hn. (Lázár).<br />
Füzes ~ hn. (Ricse).<br />
fűzet ~ (-ek, -él) ts. i. 'készíttet' (bocskort). Menygyek,<br />
a sus-téréi jü-zetek egy bocskort magam:nak.<br />
fűzfa ficja fn. 'weidenbaum'.<br />
fűzfahcrmőnikn ficfahérmóunika fn. 'a fiszhármónium<br />
népetimológiás neve'.<br />
íűzíajövés ficjafövés fn. 'a fűzfa sarjadzása, fiatal veszszeje'.<br />
\r. A köszvényes embernek fűzfajövést kell főzni a<br />
fürdővizébe.<br />
fűzfanadrág ficfanadrág fn. 'vékony nyári nadrág",<br />
fűzfás fiefás fn. 'füzes, fűzfaerdő, füzfás hely". II. Fiefás<br />
hn. (Pusztadaróc).<br />
Fűzkert Füszkért hn. (Vetés).<br />
fűző fűzői) (-1, -je) fn. 'cipőfűző zsinór'.<br />
Ffizöldje Fűzöiiggye hn. (Oköritó).<br />
G.<br />
gahalyíl gabajit (-ok, -öl) ts. i. 'egy lökéssel ráterít'.<br />
A kizs gu-bát a nya-kamba gabajitotlam :<br />
gabalyodik 1. összegabalyodik.<br />
gabőgyál gaböugyáll (-állok, -ász) ts. i. 'ostobaságokat<br />
fecseg, esztelenségeket beszél'. Te-leissza ma:gát osz mjn-défélét<br />
összevissza gaböugyáll:<br />
gabőgyás gabóugyás mn. 'féleszű, bolondos*. (Vö.<br />
NySz. kábolgyás, MTsz. gaborgyás.)<br />
gabona ~ (-át, -ája) fn. 1. 'rozs' ; a) 'maga a növény' ;<br />
b) 'a termése'. 2. 'rozsvetés'. A hóuttestét a gabonába lökte.<br />
(Nd.) Sz. Meg-érd gabonája az Isten:nek (= elaggott, öreg<br />
ember).