K A N T
K A N T
K A N T
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
BARTÓK GYÖRGY : KANT – IV. Kant praktikus filozófiája.<br />
szükséges; ez a faktum tagadhatatlan, mert ha elemzés tárgyává tesszük azt az ítéletet, amelyet az emberi<br />
cselekedetek törvényszer ségér l mondani szoktunk, úgy fogjuk találni, hogy bármit is beszéljen közben a<br />
hajlam és az érzékiség, eszünk megvesztegetlenül az akarat maximáját mégis a tiszta akarathoz méri, azaz,<br />
önmagához, amiáltal önmagát a priori praktikusnak tudja. A praktikus ész területén tehát meg kell<br />
elégednünk a kategorikus imperativus ténylegességével, meg kell elégednünk, hogy az a tiszta észnek egy<br />
faktuma, amelynek mi a priori tudatával bírunk és amely tény teljességgel bizonyos még akkor is, ha a<br />
tapasztalatban egyetlen példát sem tudnánk felhajszolni, amelyben ez a kategorikus imperativus tökéletesen<br />
megvalósulna. Az erkölcsi törvény realitása semmiféle deductioval be nem bizonyítható.<br />
A praktikus ész bírálatában aként a transzcendentális deductio helyére az expositio lépik, amely által<br />
megnyeri Kant az erkölcsi törvénynek azt a „kreditiváját", amely bizonyossá teszi, hogy az erkölcsi törvény<br />
nem agyrém, hanem visszautasíthatlan valóság. Hogy Kantnak a T.É. Bírálatában a transzcendentális<br />
deductio helyett az u.n. expositioval kellett megelégednie, megértjük azonnal, ha meggondoljuk, hogy a<br />
theoretikus ész területén egy meglév n, egy már létez n hozzuk létre a létet az által, hogy azt a törvény<br />
értelmében az a priori elvekkel egyetemes érvény vé tesszük; a praktikus ész birodalmában ellenben egy<br />
létnek a priori adott szabálya szerint hozunk létre egy létez t cselekedeteink által a jöv ben. A theoretikus<br />
ész területén jelentkez való-lét lehet sége mellett az valósága tesz bizonyságot: a praktikus ész területén<br />
lev kell -lét hiában keres tanukat s ezért Platon szerint igazán epekeina tés usiás. A theoretikus ész<br />
világában az ismeret lehet ségének feltételei egyszersmind az ismeret tárgya lehet ségének is feltételei; a<br />
hol az ismeret a priori feltételeinek eleget nem teszünk, ott nincs is tárgya ismeretünknek, mert a tárgy maga<br />
is ezen ismerés közben létesül. Egészen más a helyzet a praktikus ész területén: itt cselekedetem<br />
lehet ségének az erkölcsi cselekvés a priori feltételeit l való független létezhetése nem tagadható.<br />
10. §. A legf bb jó és a postulatumok.<br />
Amint az el z §-ok mutatták, az akaratot, ha erkölcsileg értékes akar lenni, a tiszta észnek kell<br />
meghatároznia. A cselekedet tárgya nem lehet meghatározója az erkölcsi törvénynek s ebb l következ leg<br />
az erkölcsi cselekvés tárgya más nem lehet, mint az erkölcsileg értékes t.i. a jó. A törvény már a priori a<br />
cselekedet meghatározója lévén, a cselekvés tárgya tulajdonképpen egybeesik a cselekvés céljával: a<br />
cselekvés tárgya is, célja is csupán az erkölcsi törvény megvalósítása lehet.<br />
A transzcendentalizmus szellemében eként a jó és a rossz fogalmának megállapítása nem el zi meg az<br />
erkölcsi törvény megállapítását, hanem ellenkez en, az erkölcsi törvény megállapítása képezi alapját e két<br />
fogalom megállapításának. A jó fogalmát csak a törvény határozhatja meg: a mikor a törvény az akaratot<br />
közvetetlenül határozza meg, akkor a cselekedet a törvénynek megfelel , azaz önmagában véve jó; az olyan<br />
akarat, amelynek maximája a törvénynek mindig megfelel , egyáltalában jó s egyben legfels bb feltétele<br />
minden jónak. A jónak ily meghatározása útját vágja eleve nemcsak az erkölcsiség hedonistikus<br />
felfogásának, amely szerint a legf bb jó az élv, hanem lehetetlenné teszi az utilismust is, amely mindent a<br />
haszon szempontjából mér meg és értékel.<br />
Az erkölcsi jó eszméje az erkölcsi törvényen alapul. Az a kérdés, hogy ezt az érzékfeletti, nem<br />
szemlélhet eszmét hogyan lehet a tapasztalat területén életre hívandó cselekedetekre alkalmazni? Vagy<br />
más szavakkal: ez egyes konkrét cselekedetek miként foglalhatók az erkölcsi jók megvalósítását parancsoló<br />
általános erkölcsi törvény alá? Az a kérdés nem azt jelenti, hogy miként lehetséges valamely cselekedet az<br />
érzéki világban; erre a kérdésre feleletet a theoretikus ész ad. Itt csak arról van szó, hogy miként lehet<br />
valamely cselekedet erkölcsös, azaz, miként lehet egy maxima általános törvénnyé? Erre nézve pedig a<br />
praktikus ész a következ tanáccsal szolgál: kérdezd meg önmagadtól, hogy vajjon a végrehajtani<br />
szándékolt cselekedetet, ha az természeti törvény szerint folyna le, úgy tekinthetnéd-é, mint akaratod által<br />
lehet t? E szabály értelmében ha a cselekvés maximája a természeti törvény formáján való próbát ki nem<br />
állja, akkor erkölcsileg a cselekvés lehetetlen. Ilyen formán az érzéki természetet az értelmi természet<br />
typusául használjuk s ez a typika megóv a mysticismustól, amely való, de nem érzéki szemléleteket vet<br />
alapul az erkölcsi fogalmak alkalmazásának; de meg óv a praktikus ész empirismusától is, amely az<br />
erkölcsiség gyökereit írtja ki, míg a mysticismussal az erkölcsi törvény tisztasága és fensége megfér.<br />
Ha a jó az erkölcsi törvénynek megvalósulása, mit kell értenünk a legf bb jó alatt, amely tulajdonképpen a<br />
praktikus ész tárgyának feltétlen totalitását jelenti? A mikor Kant a Gy.É. Bírálatának 2. könyvében erre a<br />
kérdésre feleletet keres, szükségesnek látja mindenek el tt a jó fogalmának teljességéhez a boldogság<br />
___________________________________________________________________________________<br />
© Copyright Mikes International 2001-2005 - 36 -