K A N T
K A N T
K A N T
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
BARTÓK GYÖRGY : KANT – III. Kant teoretikus filozófiája.<br />
részeire bontom stb. azaz a feltételest l haladok folytonosan a feltétlen felé. A feltételek sorának abszolut<br />
totalitása akkor lenne adva, ha a regresszus az egészen egyszer részekig juthana el. Ámde ez<br />
lehetetlenség, mert a részek teljes és tökéleles dekompozíciója soha sem végrehajtható.<br />
A harmadik antinomiában a természet kauzalitásának és a szabadságból való kauzalitásnak ellenkezése<br />
jut kifejezésre. A szabadság — Kant fogalmazása szerint — képesség arra, hogy egy állapotot önmagától<br />
kezdhessek el. Az ilyen értelemben vett szabadság transzcendentális eszme, amely cselekedeteinket egy<br />
„feltétlen" felé irányozza. Ezen szabadság és a természeti kauzalitás között lev ellentétet Kant úgy akarja<br />
megszüntetni, hogy különbséget tesz az alany empirikus jelleme és intelligibilis jelleme közt. Az intelligibilis<br />
jellem nem áll az id feltételei alatt s következ en a cselekv alany, mint intelligibilis kharakler független a<br />
természeti kauzalitástól, tehát szabadsággal bír. Ámde mint empirikus jellem, a cselekv alany is a<br />
jelenségek világának tagja s a természeti kauzalitás egyetemes törvénye alól kivételt nem képez. Az ember,<br />
mint jelenség, természeti lény s a természeti kauzalitás alatt áll: mint noumenon azonban észlény s mint<br />
ilyen bír szabadsággal, illetve képes arra, hogy az érzéki világban való hatásait önmagától kezdje el. Ily<br />
magyarázat mellett úgy a természet, mint a szabadság a maguk teljes jelentésükhöz jutnak egy és<br />
ugyanabban a cselekedetben a nélkül, hogy a kett között ellenkezés létesülne.<br />
A negyedik antinomiában az állapotok sora vezet ül szolgál arra, hogy egy oly léthez jussunk el, amely<br />
minden változásnak legf bb feltétele, t.i. a szükségszer lényhez. Itt nem a feltétlen kauzalitásról van szó,<br />
mint a 3-ik antinomiában, hanem egy szubstancia feltétlen létezésér l, a thesis és az antithesis ellenkezése<br />
megsz nik itt is azonnal, mihelyt a szükségszer lényt teljesen kivesszük az érzéki világból s teljesen<br />
intelligibilisnek gondoljuk. Az ész regulativ elve itt ez: az érzéki világban minden tapasztalat által feltételezett<br />
dolog léttel bír, ámde ez még nem jelenti azt, hogy az érzéki világ jelenségeinek egész sorozata ne alapulna<br />
valamely inlelligibilis lényben, amely minden empirikus feltételt l szabad, s t egyenesen minden jelenség<br />
lehet ségének alapja. Ámde ez még nem bizonyítása ezen lény szükségszer létezésének: a lény maga,<br />
mint eszme, szükségszer anélkül, hogy szükségszer lenne egyúttal léte is.<br />
Mindezek a fejtegetések, a mikor egyfel l kimutatták a transzcendentális látszat eredetét és forrását,<br />
másfel l meggy zni óhajtottak arról is, hogy az észfogaImak, az u.n. transzcendentális eszmék a<br />
gondolkozásnak szükségszer formái, jóllehet az objektív realitástól még messzebb esnek, mint a<br />
kategoriák, miután nincs jelenség, amelyben ezek az eszmék in concreto megjelenhetnének.<br />
Szükségszer ek az eszmék, mert az ész az empirikus synthesis folytonos el rehaladásában szükségképpen<br />
jut el hozzájuk, mihelyt azt, ami a tapasztalat szabályai szerint mindenkor csak feltételesen állapítható meg,<br />
minden feltételt l megszabadítani s a maga feltétlen totalitásában felfogni akarja. Éppen ezért az eszmék<br />
egy bizonyos teljességet tartalmaznak, amelyhez soha semmiféle lehetséges tapasztalati ismeret el nem<br />
juthat s a melyek által az ész el tt egy „systematikus egység" lebeg. Ehez a szisztematikus egységhez<br />
akarja az ész az eszmék által a lehet tapasztalati ismeretet közelíteni, a nélkül, hogy ez az ismeret a<br />
szisztematikus egységet valaha elérné.<br />
Még messzebb van azonban az objektív realitástól, mint az eszme, az, amit Kant ideálnak nevez s amely<br />
alatt érti az eszmét, ideál nem csupán in concreto, hanem in individus is. Az ideál nem egyéb, mint csak az<br />
idea által meghatározható, s t meghatározott egyes dolog. A transzcendentális ideál, amelyet az ész alkot<br />
magának, sképe minden dolognak, amelyek hozzáviszonyítva csak hiányos és gyenge másolatok. Ez az<br />
ideál, mint abszolut feltétlen, minden jelenség és tapasztalat lehet sége eszméjének hypostasálása, az<br />
slény, mert felette más lény nincsen, a legf bb lény, mert minden alatta áll, a lények lénye. Ennek a<br />
transzcendentális ideálnak tulajdonítunk legf bb realitást s éppen ezért ez nem más, mint isten,<br />
transzcendentális értelemben. A tiszta ész ideálja a transzcendentális theologia tárgya, amely az által jut<br />
ezen tárgyához, hogy az értelem tapasztalatai használatának distributiv egységét dialektikai úton a<br />
tapasztalat egészének kollektiv egységévé változtatja át s gondol magának egy olyan lényt, amely minden<br />
empirikus valóságot magában foglal.<br />
Hogy a szükségszer lény, mint eszme, nélkülözhetetlen, ezzel a racionális theologia nem elégszik meg,<br />
hanem a már ismert logikai subreptioval ennek a szükségszer lénynek létezését is igyekszik bebizonyítani,<br />
ámde sikertelenül, mert az ész „hiában terjeszti ki szárnyait, hogy a spekuláció puszta hatalmával egy érzéki<br />
világ fölé emelkedjék." Mindezeknek az u.n. istenléti bizonylatoknak közös hibájuk, mely a bizonylatokban<br />
megnyilvánuló transzcendentális látszatnak forrása, az, hogy a transzcendentális regulativ elvet constitutiv<br />
elv gyanánt fogják fel s magát az ideált hyposstasissal látják el.<br />
Visszatekintve már most az eszmékr l szóló fejtegetésekre, röviden a következ ket állapíthatjuk meg. A<br />
transzcendentális eszmék használata sohasem konstitutiv, általuk soha sincs bizonyos tárgyak fogalma adva<br />
s ha ket mégis konstitutiv elvek gyanánt alkalmazzuk, fogalomként fogván fel ket, puszta szofisztikációvá<br />
___________________________________________________________________________________<br />
© Copyright Mikes International 2001-2005 - 28 -