K A N T
K A N T
K A N T
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
BARTÓK GYÖRGY : KANT – III. Kant teoretikus filozófiája.<br />
Ezek a kategoriák tehát egy elv szerint vannak az ítél képességb l levezetve s Kant táblázata éppen<br />
ebben különbözik valóban az Aristolelesét l: az Aristoteles kategoriái — úgy mond Kant — „egy rapszodikus<br />
és találomra való" eljárásnak a gyümölcsei, míg ellenben a Kant által elemzés utján nyert kategoriák az<br />
értelemnek valóságos törzsfogalmai.<br />
Ezek a törzsfogalmak, mint az értelem tiszta formái, teszik lehet vé az ismeretet, vagy Kant egy másik<br />
kifejezését használva, a tapasztalatot, amelyen természetesen a logikailag rendezett tapasztalatot kell<br />
értenünk. A kategoriák a tárgyakról való ismereteink lehel ségének feltételei, — ezt bizonyítja be Kant a<br />
T.É. Kritikájának legnehezebb, leghomályosabb, de egyszersmind legmélyebben gondolt fejlegetéseiben,<br />
amelyek a kategoriák transzcendentális dedukciójáról szólanak és amelyekben a transzcendentalizmus<br />
szelleme a legélénkebben nyilvánul meg.<br />
Transzcendentális dedukciónak nevezi Kant a magyarázatnak azt a fajtáját, amely megmutatja, hogy a<br />
fogalmak miként viszonyulnak apriori az ismeret tárgyaihoz. Ebben a magyarázatban, vagy egy régi jogászi<br />
terminus technicussal élve, dedukcióban arra a kérdésre kell feleletet adni, hogy a gondolkozásnak<br />
szubjektív * , azaz a szellem által és nem a tárgyak által adott feltételei, miként bírnak objektív érvénnyel,<br />
azaz, hogyan lehetnek a tárgyak ismerete lehet ségének feltételei?<br />
Csak két eset lehetséges arra, hogy szintétikus képzetek és tárgyaik összetalálkoznak, és<br />
szükségképpen egymáshoz viszonyuljanak. Vagy abban az esetben, hogy ha a tárgy teszi lehetségessé a<br />
képzetet, vagy abban, hogyha a képzet teszi lehetségessé a tárgyat. Els esetben azonban a viszonyulás<br />
más nem lehet, csak empirikus. Ha pedig a második eset áll fönn, akkor a képzet a tárgyat apriori úgy<br />
határozza meg, hogy valamit, mint tárgyat, csak általa lehet megismerni. A mint láttuk, az érzékiség formális<br />
feltételei, a tiszta szemléletek nélkül a jelenségek nem szemlélhet k, azaz a tárgy nincs adva. Az a kérdés,<br />
hogy vajjon nincsenek-e olyan apriori fogalmak is, amelyek nélkül a tárgyak nem gondolhatók? Ebben az<br />
esetben u.i. a tárgyakról való minden ismeretünknek ezen fogalmaknak kell megfelelniük, mert hiszen ezen<br />
fogalmak nélkül semmi az ismeret, illetve a tapasztalat tárgya nem lehet. Már pedig tudjuk, hogy minden<br />
tapasztalat a megadott tárgyról való szemlélet mellett tartalmazza a tárgynak fogalmát is; eszerint a tárgyról<br />
való fogalom általában, mint minden tapasztalati ismeret apriori feltélele, ezen ismeret alapját képezi, —<br />
következésképpen a kategoriáknak, mint apriori fogalmaknak, objektív érvénye azon alapul, hogy tapasztalat<br />
csak általuk lehetséges. A kategoriák objektíve érvényesek, mert nélkülök tárgy nem gondolható, az apriori<br />
fogalmak transzcendentális dedukciójának elve tehát ez: az apriori fogalmak a tapasztalat lehet ségének<br />
apriori feltételei s éppen azért, mert a tapasztalat lehet ségének objektív alapját képezik, szükségszer ek.<br />
Fennebb már szó volt arról, hogy a szintézis, amely a sokfélét egységbekapcsolja, a képzel er nek egy<br />
aktusa. Miután a képzel er értelem, ezért a szintézis is, az alany öntevékenységének ez az aktusa is,<br />
értelmi m velet, amely egyetlen, s minden összekötésre nézve egyformán érvényes; mint összekötés,<br />
megel zi az analízist is, mert ahol az értelem el bb semmit sem kötött össze, ott nem is oldhat föl semmit.<br />
Ezzel a szintézissel együtt jár azonban az egységének a fogalma is. A szintézis, illetve összekötés t.i. a<br />
szintétikus egységének a képzete. Már pedig ennek a szintétikus egységnek képzete nem eredhet magából<br />
az összekötésb l, hanem éppen ez a szintétikus egység teszi lehetségessé magát az összekötést. Ez az<br />
egység tehát apriori, logikai értelemben, megel zi az összekötésben szerepet játszó fogalmakat mind, s nem<br />
azonos az egységgel, mint kategoriával, mert hiszen a kategoriák már feltételezik az összeköttetést s tehát<br />
ezt a szintétikus egységet is. Így hát ez az egység csak abban kereshet , ami az ítéletben lev fogalmak<br />
egységének s az értelem lehet ségének alapját is magában foglalja.<br />
És e ponton érkeztünk el a T.É. Kritikájának legfontosabb, alapvet fogalmához: az appercepció<br />
szintétikus egységének középponti gondolatához, amelynek megértését l függ tulajdonképpen az egész<br />
Kritikának s Kant transzcendentalizmusának megértése. Az erre vonatkozó fejtegetések lényege a<br />
következ .<br />
„Én gondolkozom", — ennek kell kísérhetnie minden képzetemet — úgymond Kant — mert különben<br />
képezhetnék valami olyant is, ami nem gondolható; ez pedig azt jelenti, hogy a képzet maga lehetetlen. A<br />
szemléletben foglalt sokféle tehát szükségképpen vonatkozik „én gondolkozom" képzetére, amely nem<br />
tartozik az érzékiséghez s éppen ezért Kant tiszta appercepciónak, vagy eredeti appercepciónak nevezi. A<br />
tiszta appercepció az az öntudat, amely az „én gondolkozom" képzetét létrehozza, de amely minden más<br />
képzetet is kísér s minden egyéni, empirikus tudatban egy és ugyanaz. Ennek a nem empirikus, nem<br />
* Kantnál a „szubjektív” mindig az ész egyetemes törvényén való alapulást jelent s nem egyéni, lélektani —<br />
anthropologiai jelz .<br />
___________________________________________________________________________________<br />
© Copyright Mikes International 2001-2005 - 20 -