You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Még azelőtt eljöttem otthonról, mielőtt visszajött volna a vasútállomásról,<br />
ahová Carol nénit kísérte, ezért nem tudtam, milyen<br />
üzemmódban volt délután, de ha megint rájött az anyamedve, a<br />
végén még tényleg újból szobafogságot kapok csupán azért, mert<br />
nem vettem fel a telefont már a második csörgésre.<br />
Felültem, és a pulcsim zsebébe nyúltam, de túl sokáig vártam:<br />
mire elővettem a telefont, a hívó már letette.<br />
– A rohadt… – Nem akartam újabb két hetet úgy eltölteni, hogy<br />
Danielt csak a suliban látom. Kinyitottam a telefonomat, megnéztem<br />
a nem fogadott hívások listáját, miközben szurkoltam, hogy<br />
ne anyu legyen az. Amikor azonban megláttam a hívót, majd’ kiesett<br />
a szemem a csodálkozástól. – Hol a te telefonod? – kérdeztem<br />
Danielt.<br />
– Bent hagytam. Az ágyon – ásított Daniel. – Miért?<br />
Felálltam, miközben le sem vettem a szemem a mobil kijelzőjéről.<br />
Rossz előérzet kerített hatalmába. A nyakamon felállt a szőr,<br />
izmaim pedig megfeszültek, mint mindig, amikor veszélyben éreztem<br />
magam. A telefon újra csengeni kezdett a kezemben. Majdnem<br />
elejtettem.<br />
– Ki hív?<br />
– Te.<br />
Addig bénáztam a telefonnal, hogy kis híján kiesett a kezemből.<br />
Végre sikerült felvennem.<br />
– Halló? – kérdeztem bizonytalanul, miután a fülemhez emeltem.<br />
Csend.<br />
A mobil kijelzőjére néztem, hogy lássam, nem tette-e le újra a<br />
hívó, vagy nem szakítottam-e meg véletlenül a hívást. Aztán újra a<br />
fülemhez szorítottam.<br />
• 16 •