Julesz Béla Dialógusok az észlelésről - Polc.hu
Julesz Béla Dialógusok az észlelésről - Polc.hu
Julesz Béla Dialógusok az észlelésről - Polc.hu
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
adózunk egy Vermeer-festménynek, vagy Bach Brandenburgi-versenyeinek<br />
mint egy adott stílus csúcsteljesítményeinek, amelyek elválaszthatatlanok <strong>az</strong> alkotótól.<br />
Másrészről viszont a tudományban a problémák megoldása a kreatív<br />
alkotás, és maga a végrehajtás kevésbé érdekes. [A modern művészetekben<br />
megfigyelhető egyfajta tendencia a probléma-megoldó elem előtérbe helyezésére,<br />
a műtárgyak megvalósításának rovására; ez a közönségtől való elidegenedéshez<br />
vezet.]<br />
Az eddigiekből következik, hogy a tudományt soha senki sem pusztán a<br />
hírnévért műveli, hanem főképp <strong>az</strong>ért, mert a tudományt csinálni élvezet. Persze<br />
emellett segít a megélhetésben is, de ennyi munkáért a legtöbb állásban sokkal<br />
többet lehet keresni. Annak, aki szenved attól, hogy könnyen unalmassá válnak<br />
számára a dolgok, és mellesleg kreatív és művelt, a tudományos problémák<br />
megoldása <strong>az</strong> eredetiség egyik legmagasabbrendű formája. Az ilyen ember jutalma,<br />
hogy elsőként érthet meg valamit a világban. Az, hogy <strong>az</strong> emberiség ünnepeli-e<br />
ezért <strong>az</strong> elsőségért vagy vitatja <strong>az</strong> eredetiséget vagy a dolog fontosságát, a<br />
tudóst nem kell, hogy érdekelje. Az emberi hiúság magyarázatot ad arra, hogy<br />
miért voltak olyan keserű vitái Newtonnak és Leibniznek a differenciálszámítás<br />
felfedezésének elsőségével kapcsolatban, és bár a jelölési rendszereik között valóban<br />
vannak különbségek, ma mégis mindkettőjüknek hálásak vagyunk.<br />
Ig<strong>az</strong>án fontos <strong>az</strong> is, hogy más szakmákhoz képest a tudósnak még viszonylag<br />
idősebb korában is van „jövője”. Hatvanöt évesen ugyan<strong>az</strong>zal a lelkesedéssel<br />
megyek a laborba, mint évtizedekkel ezelőtt, és olyan kollégákkal dolgozom<br />
és töltöm <strong>az</strong> időt, akik akár <strong>az</strong> unokáim is lehetnének. Míg <strong>az</strong> ember nyugdíjas-<br />
vagy rutin munkát végző barátai nosztalgiáznak, vagy különböző hobbikkal foglalják<br />
el magukat, a tudományos érdeklődés lehetővé teszi, hogy a munkánk legyen<br />
a hobbink. Ez egy különleges jutalom, és mikor fiatalok tanácsomat kérik<br />
a pályaválasztással kapcsolatban, két kérdést szoktam feltenni: Van tehetséged a<br />
művészetekhez? Ha nincs, értesz-e a matematikához vagy élvezed-e a tudományos<br />
problémákat? Ha van művészi tehetsége, mindig arra bíztatom, hogy<br />
próbáljon szerencsét <strong>az</strong>on a területen, mert szerintem a tudomány a művészet<br />
pótléka. Ha viszont nincs tehetsége, de elméje nyitott a tudományok iránt, mindig<br />
a tudományos pályát ajánlom, annak ellenére, hogy más szakmák jövedelmezőbbek<br />
vagy biztosabb egzisztenciát nyújtanak.<br />
B: Eddig türelmesen hallgattam ezt a monológot. De mindenképpen bele kell<br />
vonnod a magánéletedet ezekbe a beszélgetésekbe, még ha ez a könyv a 65.<br />
születésnapod apropóján íródik is? Meghallgatom, amit a tudományos problémákról<br />
mondasz, és ha valami érdekesnek tűnik, vitába szállok veled. De nem<br />
lehetne kihagyni a magánéleted esetleges részleteit? Monográfiát szívesen olvasok<br />
tőled, de egy álruhába bújtatott önéletrajz már tényleg sok!<br />
A: Néhány történetet mindenképpen el kell mondanom a saját életemből. Szilárd<br />
meggyőződésem, hogy a tudósok folyóiratokban publikált eredményei pusztán a<br />
jéghegy csúcsát jelentik. A motivációk, gondolatok, elképzelések, félkész ideák,<br />
a metaforák, a <strong>hu</strong>mor, a fontos személyekkel való találkozások, a történelmi vé-<br />
19