EMBERI ERŐFORRÁS MENEDZSMENT - Munka
EMBERI ERŐFORRÁS MENEDZSMENT - Munka
EMBERI ERŐFORRÁS MENEDZSMENT - Munka
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Egyrészt az elvándorló munkaerő társadalmi kapcsolatai, azaz felhalmozott társadalmi tőkéje, nem<br />
amortizálódik: ezek a kapcsolatok a hazatérést követően továbbra is hasznosíthatók. Ezzel<br />
párhuzamosan azonban a külföldi tartózkodás alatt szükségszerűen felhalmozott további társadalmi<br />
tőke is felhasználhatóvá válik: a gazdaságilag hasznos erőforrást jelentő kapcsolatháló tehát kibővül.<br />
Azáltal tehát, hogy az európai munkaerő mobilitás csupán időszakos, a mobilitásnak a társadalmi tőke<br />
romolásán keresztül a gazdasági növekedésre kifejtett negatív hatása kisebb mértékben érvényesül,<br />
sőt, ellensúlyozni is képes lehet, ha a külföldön felhalmozott társadalmi tőke elegendően nagy.<br />
Másrészt a társadalmi tőke azzal a pozitív hatással is bír, hogy rajta keresztül a társadalom tagjai<br />
hozzáférnek más tagok humán tőkéjéhez (Coleman, 1990). Ez azt jelenti, hogy azok a munkavállalók,<br />
akik a humán tőkét koncentráló gazdasági centrumokban töltenek néhány évet, a felhalmozott<br />
társadalmi tőke révén a hazatérést követően is képesek lehetnek hozzáférni a gazdasági központban<br />
felhalmozódó humán tőkéhez (vagy annak egy részéhez), ezáltal egyfajta összekötő kapcsot<br />
jelentenek az egyes régiók humán tőkéje között. Úgy is fogalmazhatunk, hogy az az időbeli<br />
befektetés, amíg a jól képzett munkaerő a gazdasági centrumban járul hozzá a gazdasági fejlődéshez,<br />
a visszatérést követően megtérül azáltal, hogy a központ humán tőkéjét e munkavállalók közvetítik a<br />
kevésbé fejlett régiók felé.<br />
Így tehát a munkaerő mobilitásának regionális szegregációs hatása gyengülni látszik, ennek kulcsa<br />
pedig tulajdonképpen az európai munkaerő kulturális kötelékeiben keresendő. Ennek nem csupán a<br />
mobilitást, és így a fejlődést gátló hatásait tárhatjuk fel, hanem a társadalmi kapcsolatok<br />
kiterjesztésének és későbbi hasznosításának lehetőségében rejlő fejlődési potenciált is. A társadalmi<br />
tőke bemutatott aspektusai azt eredményezik, hogy a csupán időszakosan külföldön tartózkodó<br />
munkaerő a mobilitás e formájával hozzájárulhat a kevésbé fejlett régiók gazdasági fejlődésnek<br />
elősegítéséhez.<br />
Természetesen figyelembe kell vennünk, hogy a szakképzett munkaerő általában mobilabb, mint a<br />
képzetlen, s ez felgyorsítja a humán tőke koncentrációját a gyorsabban fejlődő régiókban (Gianetti,<br />
2003). Ez a tendencia nyilvánvalóan jelen van az időszakos mobilitásban is: minél képzettebb a<br />
munkaerő, nemcsak annál mobilabb, hanem annál nagyobb a hajlandósága a végleges vándorlásra is.<br />
Így az időszakos mobilitás fent bemutatott előnyeit ez a képzettség szerinti asszimetria csökkenti.<br />
Minél nagyobb a véglegesen külföldön maradó munkaerő aránya és minél magasabb e munkaerő<br />
képzettsége, annál nagyobb az a veszteség, amit a visszatérés hiányában az adott munkavállaló<br />
hazája elszenved.<br />
A fentiek alapján azt mondhatjuk, hogy a Bologna Folyamat mindenképpen fontos célokat fogalmaz<br />
meg. Tekintve, hogy az európai munkaerő végleges vándorlási hajlandóságának gyökerei a kulturális<br />
kötődésekben rejlenek, a mobilitásnak ezt az aspektusát a bolognai célok nem, vagy csupán<br />
elhanyagolható mértékben képesek befolyásolni. Az adminisztratív akadályok lebontásával, az<br />
átlátható képzési rendszerek megteremtésével azonban lehetővé teszi azt, hogy az időszakos mobilitás<br />
az adott kulturális kontextusban a lehető legmagasabb szintet érje el, s ez által a mobilitás e<br />
fajtásában rejlő, fent részletezett előnyöket az európai gazdaság a lehető legnagyobb mértékben<br />
kihasználja. Így tehát a Bologna Folyamat célkitűzései lehetővé teszik az időszakos vándorlásban rejlő<br />
pozitív hatások kihasználását úgy, hogy mindeközben a végleges mobilitás szegregációs hatásait nem<br />
erősítik fel.<br />
Összefoglalás<br />
Tanulmányunkban röviden bemutattuk a migráció, a technológiai fejlődés és a humán tőke<br />
kapcsolatát és e kapcsolatrendszernek az európai munkaerőpiacra gyakorolt lehetséges hatásait. Majd<br />
kiegészítettük az elemzési keretet a társadalmi tőke szerepével, valamint a mobilitás speciálisan<br />
európai korlátaival, nevezetesen a kulturális sokszínűség és az időszakos mobilitás gondolatkörével. Az<br />
elemzésből azt a következtetést vonhatjuk le, hogy amennyi hátrány rejlik az európai munkaerő<br />
alacsony szintű mobilitásában a gazdasági hatékonyságra nézve, annyi előny is felfedezhető a<br />
kulturális identitástudat és a nemzeti kötődés mobilitásra gyakorolt hatásában. Az időszakos mobilitás<br />
lehetővé teszi, hogy a társadalmi tőke ne amortizálódjon a vándorlással, s ezáltal elősegíti a gazdasági<br />
növekedést a kevésbé fejlett térségekben is: a kapcsolathálók kihasználása lehetővé teszi, hogy a<br />
kevésbé fejlett régiók is hozzáférjenek a gazdasági centrumok humán tőkéjéhez, s ezáltal elősegítik a<br />
növekedést a periférikus térségekben.<br />
226