EMBERI ERŐFORRÁS MENEDZSMENT - Munka
EMBERI ERŐFORRÁS MENEDZSMENT - Munka
EMBERI ERŐFORRÁS MENEDZSMENT - Munka
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Mint látható, a Bologna Folyamat által megcélzott mobilitás (s ez különösen vonatkozik a hallgatók<br />
és kutatók mobilitására, amellyel a Bolognai Nyilatkozat külön is foglalkozik) óriási lehetőségeket<br />
nyithat meg a végzett diplomások előtt. Fontos azonban rámutatnunk néhány tendenciára, amelyek<br />
megmutatják a beindult változások lehetséges árnyoldalait is. Amennyiben a Bologna Folyamat<br />
célkitűzései megvalósulnak, úgy jelenleg nem az európai élvonalba tartozó intézmények számára két<br />
alternatíva vázolható fel: felzárkózás, vagy a közkeletű kifejezéssel agyelszívásnak nevezett jelenség.<br />
A felzárkózásra természetesen minden reális esély adott, hiszen a várhatóan kialakuló Európai<br />
Felsőoktatási Tér a maga minőségbiztosítási rendszerével együtt esélyt teremt bármely intézménynek<br />
arra, hogy az „európai” színvonalat elérje. A megfelelő oktatási és kutatási programok beindításával,<br />
megfelelő minőségű oktatói gárda kialakításával, az eddig „középmezőnybe” tartozó egyetemek,<br />
főiskolás is az élvonalba kerülhetnek, különféle ösztöndíj-programokkal jó képességű hallgatókat<br />
szerezhetnek, kiváló kutatási projektekben vehetnek részt. Az eddig periférián lévő egyetemek<br />
számára ez a lehetőség minden kétséget kizáróan adott és kihasználható, azonban számos korlátozó<br />
körülménnyel kell szembenéznünk ezen az úton.<br />
Az olyan méltán nagyhírű egyetemek, mint Oxford, Cambridge, Sorbonne a maguk patinájával és<br />
valóban kiváló teljesítményükkel, olyan tőkével rendelkeznek, amely a kisebb intézmények számára<br />
szinte elérhetetlen. Ez a tőke, tekintve, hogy jórészt oktatói és kutatási tevékenységben realizálódik,<br />
egyben anyagi erőforrás-többletet is jelent, amely révén ezek az intézmények a fejlesztéseket, a<br />
világszínvonalú kutatási projekteket valóban versenyképes színvonalon képesek kivitelezni, és ezáltal<br />
további versenyelőnyre szert tenni. Értelemszerűen ez az „induló tőke” a kisebb, periférikus<br />
egyetemek számára nem adott. Anyagi erőforrások híján pedig ezek az egyetemek kénytelenek<br />
lesznek szembenézni azzal az eddig is tapasztalt ténnyel, hogy a kiváló mobilitási lehetőségeket<br />
biztosító Európai Felsőoktatási Tér révén legjobb hallgatóik, kutatóik és oktatóik a vezető egyetemekre<br />
vándorolnak.<br />
Migráció és mobilitás<br />
Az előbb bemutattuk, hogy a magasabb „induló tőkével” rendelkező egyetemek vagy kutatási<br />
központok a magasan képzett oktatók, kutatók, valamint a legjobb képességű hallgatók számára<br />
többlet-vonzerővel bírhat. Ebben az esetben azonban e központok vonzereje a térségben vélhetően<br />
egyenletesen „képződő” jó képességű egyének eloszlását megváltoztatja, s az így kialakuló<br />
„tudásközpontok” a humán tőke jelentős része fölött fognak diszponálni.<br />
A közgazdasági szakirodalom régóta kiemelt figyelmet szentel a migráció és a képzettség<br />
kapcsolatának, s a legtöbb empirikus vizsgálat egyértelműen kimutatja a tudásközpontok kialakulását,<br />
azaz a humán tőke koncentrációját (Gianetti, 2003). Azok a területek, ahol a gazdasági növekedés<br />
valamilyen oknál fogva dinamikusabb, vagy amely terület például egy kiváló felsőoktatási intézmény<br />
révén eleve magához gyűjti a humán tőkét, a technológiai fejlődésnek és adaptációnak magasabb<br />
fokát képes elérni. Ez a folyamat a teljes tényezőtermelékenység növekedésén keresztül a képzett<br />
munkaerő bérének növekedése irányában hat, miközben az árakon keresztül a megélhetési költségek<br />
is növekednek. Mivel a képzetlen munkaerő bérének növekedése nem tart lépést az általános<br />
drágulással, e csoportok számára egy idő után az elvándorlás válik az egyetlen megvalósítható<br />
alternatívává: olyan területekre költöznek, ahol a növekedés lassabb, s így a megélhetési költségek is<br />
alacsonyabbak. A képzett munkaerő számára pedig éppen a fejlődő régiók jelentik a vonzerőt, hiszen<br />
itt a magasabb technológiai fejlődés és gazdasági növekedés végett a képzettségi prémium mértéke<br />
magasabb, mint a stagnáló régiókban. Ez a folyamat nyilvánvalóan egyfajta területi szegregációhoz<br />
vezet, aminek eredménye a fejlett térségek további dinamikus fejlődése a jól képzett munkaerő<br />
koncentrálása révén, valamint a lemaradó térségeknek a centrumtól való további leszakadása a<br />
hiányzó képzett munkaerő miatt Gianetti, 2003).<br />
Itt tehát a migrációnak egy olyan alapvető törvényével állunk szemben, amely a Bologna Folyamat<br />
szempontjából több problémát is felvet. Egyfelől meg kell vizsgálnunk, hogy a fejlett régiók egyetemei<br />
milyen versenyelőnnyel rendelkeznek a fejletlenebb területek felsőoktatási intézményeivel szemben.<br />
Abból kiindulva, hogy a jövendő Európai Felsőoktatási Térség egyetemei közül minden bizonnyal lesz<br />
néhány kiemelkedő intézmény (múltja, vagy éppen jelenbeli erőforrásai révén), azt mondhatjuk, hogy<br />
ezek a kutatási-oktatási központok óriási húzóerőt jelenthetnek majd az adott térség gazdaságának.<br />
Egy nagy vonzerővel rendelkező felsőoktatási intézmény kedvező befektetési lehetőségeket kínál<br />
223