EMBERI ERŐFORRÁS MENEDZSMENT - Munka
EMBERI ERŐFORRÁS MENEDZSMENT - Munka
EMBERI ERŐFORRÁS MENEDZSMENT - Munka
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
11.1.2. A munkaügyi kapcsolatok dimenziói<br />
A munkaügyi kapcsolatok több dimenzió mentén, különböző formákban szerveződhetnek. A<br />
legfontosabb típusképző ismérvek a következők:<br />
a munkavállalók szabadon választhatnak individuális vagy kollektív érdekérvényesítési<br />
stratégiát;<br />
a két termelési tényező és a két szereplő kapcsolatrendszerében megkülönböztethetünk<br />
gazdasági-piaci érdeket (a vállalkozás profitérdekét) és a munkaviszonyhoz kapcsolódó<br />
érdekeket (bérek, munkafeltételek, szakmai érvényesülés). A kétfajta érdekegyeztetésére két<br />
nagy eltérő terület alakult ki: a participáció, vagyis a munkavállalók részvétele menedzseri<br />
döntésekben, illetve a munkaadó és a szakszervezet közötti kollektív tárgyalások;<br />
a kapcsolatrendszer szerveződhet makro-, mezo- és/vagy mikroszinten;<br />
minden megállapodás a munkaerő-piac spontán szabályozó hatásának felülbírálását jelenti, de<br />
ez társadalmi feszültségek és a gazdasági károk megelőzése érdekében szükséges. A piaci<br />
koordináció tiszteletben tartása érdekében a szükséges korrekciót maguk a piaci szereplők,<br />
tárgyalásos egyeztetés útján teszik meg. Ezért a munkaügyi kapcsolatok alapvetően<br />
kétoldalúak és ezt kiegészítve a kormány vagy önkormányzat képviselőivel háromoldalúak<br />
lehetnek.<br />
A munkaügyi kapcsolatok szerveződése annak szereplői, az együttműködés tartalma és a fenti<br />
dimenziók különböző kombinációja alapján elég változatos formában történhet.<br />
11.2. A munkavállalói és munkáltatói érdekképviseletek<br />
Az érdekképviseletek alapvető társadalmi rendeltetése az egyedileg szétszórt, gyenge<br />
érdekérvényesítési törekvések, illetve képességek összefogása. A munkavállalók az érvényesülés<br />
esélyeit javítják azzal, hogy érdekeiket közös fellépéssel védik. Az érdekképviseleti szervezet ehhez<br />
nyújt ismert, legitim szabályozott szervezeti keretet.<br />
11.2.1. A munkavállalói érdekképviseletek fő formái<br />
A munkavállalói érdekképviseletek fő formái a szakszervezetek, esetenként kamarák vagy egyéb<br />
szövetségek.<br />
A szakszervezetek önkéntesen és hosszú távra létesített munkavállalói érdekszövetségek,<br />
amelyeket a munkavállalók az egyesülési szabadság alapján, saját gazdasági, szociális helyzetük,<br />
illetve munkafeltételeik megóvása és javítása céljából hoznak létre.<br />
A szakszervezetek alapvető küldetése az, hogy képviseljék és védjék a munkavállalói érdekeket,<br />
ennek megfelelően igyekezzenek a külső és belső munkaerő-piaci eseményeket a munkavállalók<br />
javára befolyásolni, alakítani. Ebben az összefüggésben kiemelendő, hogy a szakszervezet csak a<br />
munkavállalóknak a munkaviszonnyal kapcsolatos érdekeit képviseli és védi. A szakszervezeti<br />
szerveződésnek nincs egységes piacgazdasági modellje. Ezek országonként, de azon belül is<br />
meglehetősen változatos képet mutatnak, a különböző szerveződési elvek egymás mellett, gyakran<br />
egy szervezeten belül is megjelennek.<br />
A szakszervezetek tagolódása<br />
A horizontális tagozódás szerinti alaptípusnak a szakmai és az ágazati szerveződés tekinthető. A<br />
vertikális tagozódás alapján pedig országos, helyi, (vagy regionális szövetségeket) és vállalati<br />
szakszervezeteket különböztethetünk meg.<br />
A szakmai szakszervezetek egy adott szakma munkavállalóit képviselhetik (pl. nyomdászok,<br />
mozdonyvezetők, stb.) megfelelő vertikális tagoltságú szövetségi rendszerben (helyi, üzemi, regionális<br />
vagy makroszintű szakmai szövetségek).<br />
196