Bodorkós Edina - Társadalomelméleti Kollégium
Bodorkós Edina - Társadalomelméleti Kollégium
Bodorkós Edina - Társadalomelméleti Kollégium
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
FORDULAT<br />
A Társdalomelméleti <strong>Kollégium</strong><br />
Szakmai Folyóirata<br />
ZÖLD ÉS ETIKAI<br />
KÖZGAZDASÁGTAN<br />
2002 NYÁR
Fordulat 2002 nyár<br />
Készült az Aula Kiadó nyomdájában<br />
150 példányban<br />
Szerkesztő: Orbán Gábor, Szabó Adrienne<br />
Számítógépes munka: Harasztosi Péter<br />
Kiadja a <strong>Társadalomelméleti</strong> <strong>Kollégium</strong><br />
A szerkesztőség e-mail címe: fordulat@tek.bke.hu<br />
Honlap: http://tek.bke.hu<br />
ISSN 1 585 0560<br />
TANSEGÉDLET, KERESKEDELMI FORGALOMBA NEM HOZHATÓ
MŰHELY<br />
TARTALOMJEGYZÉK<br />
KACSUK ZOLTÁN:<br />
Zöldségek nyersen 5<br />
VARSÁNYI KORNÉL:<br />
Modern és modern-bíráló ökológia 24<br />
TUKACS ANDRÁS:<br />
Mivel érték-el? 39<br />
BODORKÓS BARBARA:<br />
A TEK újrafelfedezése 67<br />
KOMMENTÁR<br />
HELTAI LÁSZLÓ:<br />
Vadászó-gyűjtögető társadalmak 83<br />
SZEMELVÉNYEK A ZÖLD ALAPOZÓ KÖRDOLGOZATAIBÓL<br />
VITA<br />
KOVÁCS TAMÁS:<br />
A Kis Herceg Csodaországban 100<br />
BODORKÓS EDINA:<br />
Zöld építészet és az autonóm ház 106<br />
ZÁMBÓ TIBOR:<br />
Mire jó a szabadság? 118<br />
TEMESI DÁNIEL:<br />
Az *** társadalmi tanítása 126<br />
SOÓS GERGELY TAMÁS:<br />
Démon Lord és Fél Erik meg a legelő 132<br />
HERTZ ISTVÁN ÉS BARÁTAI:<br />
Mai kedvenc Tájbeszólásom 135<br />
KRÓNIKA 141
Zöldmozgalmak a hálón<br />
Az írásom célja alapvetően<br />
leíró jellegű, megpróbálom<br />
összefoglalni az egyes irányzatok<br />
lényegét, alapvető értékeit és<br />
egymáshoz való viszonyukat. Ez<br />
egy igen problémás vállalkozás,<br />
figyelembe véve, hogy az egyes<br />
irányzatokon belül sincs egyértelmű<br />
konszenzus ezekben a<br />
kérdésekben; a megállapításaim<br />
felületessége a kifejtés terjedelmével<br />
arányos.<br />
A hálón néztem utána a témának,<br />
mert itt remélhettem,<br />
hogy mennyiségileg feldolgozható<br />
anyagot találok, ami ugyanakkor<br />
széles látószögű, sokszínű<br />
lesz. Bevallom ez a dolgozat<br />
is a „gyorsétterem - gyors tudás”<br />
hagyomány követője. Előre hát<br />
az ismeretterjesztés fodros hullámain.<br />
MŰHELY<br />
ZÖLDSÉGEK NYERSEN<br />
KACSUK ZOLTÁN<br />
Kizárólag angol nyelvű oldalakat<br />
néztem meg. Nagyjából 40-<br />
50 linket jártam be, ez elég kevésnek<br />
tűnik számomra is. Mégis<br />
úgy érzem egy jelentős szeletet<br />
sikerült áttekintenem a témából,<br />
két okból is, egyrészt mivel az<br />
egyes oldalakról továbblépve<br />
sikerült elég gyakran visszatérnem<br />
már látogatott más oldalakra,<br />
ez számomra egy fajta lezártságot<br />
jelzett. Másrészt az általam<br />
összegyűjtött és feldolgozott<br />
szövegek kereszt-hivatkozásaiban<br />
sem találkoztam igazán más<br />
mozgalommal, mint az általam<br />
már beazonosítottak. Ez természetesen<br />
nem jelenti azt, hogy<br />
nincsenek más jelentős zöld<br />
mozgalmak és elméletek akár a<br />
világban akár a világhálón, csupán<br />
arra enged következtetni,<br />
hogy egy klasztert sikerült úgyahogy<br />
bejárnom, reményeim<br />
szerint persze egy releváns hal-<br />
2002 NYÁR FORDULAT 5
MŰHELY<br />
mazra bukkantam. Itt szeretném<br />
azonban azt is jelezni, hogy az<br />
alábbi felsorolás elemei közül a<br />
WWF és a Greenpeace nem alkotta<br />
a halmaz részét: ezeket én<br />
vettem be a vizsgálati körbe,<br />
illetve az emberiség felszámolására<br />
irányuló csoportosulások és<br />
az ökofasiszták sem a vizsgált<br />
klaszterben voltak – létükről az<br />
index.hu egy szélsőséges zöld<br />
mozgalmakról szóló cikkében<br />
olvastam. Ez utóbbi cikk nem<br />
kis mértékben befolyásolta kutakodási<br />
vágyam fellobbanását (ez<br />
a köszönetnyilvánítás volt).<br />
A szövegben a felhasznált<br />
irodalmat mindig a releváns részeknél<br />
található linkről lehet<br />
elérni. Például a zöld témában a<br />
leghasznosabb általános kiindulási<br />
pontnak az alábbi link bizonyult:<br />
http://www.baobabcomputing.c<br />
om/naturalphilosophy/<br />
Elméleti irányzatok<br />
Ide azokat az irányzatokat soroltam,<br />
amelyek komoly elméleti<br />
alappal is rendelkeznek, (ennek<br />
megállapítása az én részemről<br />
természetesen teljesen önkényes<br />
volt); illetve azokat a diszciplínákat<br />
soroltam ide, amelyek a felsőoktatásban<br />
is megjelennek<br />
valamilyen formában.<br />
Környezeti Etika<br />
5-82. OLDAL<br />
A filozófiai problémákkal,<br />
azon belül is az etikai kérdésekkel<br />
való foglalkozás komoly szerepet<br />
játszik a zöld mozgalmak<br />
elméleteiben. A céljaik megindokolásához<br />
szinte mindig felsorakoztatnak<br />
etikai érveket is. Most<br />
környezeti etika alatt szigorúan<br />
az egyetemi diszciplínára koncentrálok,<br />
hiszen korábban is<br />
létezett számos természeti irányultságú<br />
gondolatrendszer.<br />
Egy környezeti etika kidolgozására<br />
a hatvanas évek végén és a<br />
hetvenes évek elején egyre nagyobb<br />
igény jelentkezett a zöld<br />
aktivisták részéről a mozgalomban<br />
szintén részt vállaló filozófusok<br />
irányába. Különböző elemek<br />
járultak hozzá a probléma<br />
felvetéséhez és tárgyalásához,<br />
ezek között a legjelentősebbek<br />
Lynn White a The Historical<br />
Roots of our Ecological Crisis<br />
című műve (1967), Garett<br />
Hardin The Tragedy of the<br />
Commons című műve (1968) ás<br />
az 1970-es első Föld nap voltak,<br />
valamint még Aldo Leopold The<br />
Land Ethic című esszéje. Ez az<br />
esszé az A Sand County<br />
Almanac című kötetben 1949ben<br />
jelent meg először; Aldo<br />
Leopoldnak ezt a könyvét ismét<br />
kiadták 1970-ben. Ez az esszé az<br />
egyik kulcsszövege a környezeti<br />
etikának: a kötet az egyik alap-<br />
6 FORDULAT 2002 NYÁR
KACSUK ZOLTÁN<br />
műnek számít az ökokriticisták<br />
most formálódó kánonjában is,<br />
és csak ráadásként jegyezném<br />
meg, hogy a következő két mondat<br />
volt a legtöbbet idézett az<br />
általam feldolgozott írásokban:<br />
“Egy dolog akkor helyes, ha a<br />
biotikus közösség integritásának,<br />
stabilitásának és szépségének<br />
megőrzése felé hat. Helytelen, ha<br />
más irányba hat.” 1<br />
Az Aldo Leopold által hirdetett<br />
álláspontot nevezik ökocentrizmusnak,<br />
ennek a szónak a jelentéstartalmát<br />
két oldalról lehet<br />
megközelíteni. Az első nézőpont<br />
alapvetően az antropocentrizmussal<br />
való szembehelyezkedés:<br />
a természetnek vannak<br />
közvetlen belső jogai, és a róla<br />
való moralizálás nem alapulhat<br />
pusztán az emberhez (vagy állathoz,<br />
bizonyos progresszívebb<br />
irányzatok szerint) való viszonyán,<br />
például, hogy mennyire<br />
hasznos az ember számára. A<br />
másik megközelítés, melyet Aldo<br />
Leopold fejt ki a következő: az<br />
első morális törvények az ember<br />
és ember közötti viszonyt szabályozták<br />
(pl. Tízparancsolat),<br />
aztán megjelentek az ember és<br />
közösség viszonyát szabályozó<br />
morális parancsok, és végül meg<br />
1 “A thing is right when it tends to<br />
preserve the integrity, stability and<br />
beauty of the biotic community. It is<br />
wrong when it tends otherwise.”<br />
ZÖLDSÉGEK NYERSEN<br />
fognak jelenni az ember és környezetének<br />
kapcsolatát szabályozó<br />
morális törvények (Aldo szerint<br />
hamarosan...). Ezt a folyamatot<br />
a kölcsönös függőség egyre<br />
szélesebb körének felismerése<br />
jellemzi, és a környezeti etika<br />
lényegében az emberi közösség<br />
határainak a környezetünkre való<br />
kiterjesztését, és ezáltal a természethez<br />
való viszonyunk megváltozását<br />
jelentené. Eredetileg<br />
mint hódítókra tekintettünk magunkra,<br />
és most fel kell ismernünk,<br />
hogy nem leigázói, csupán<br />
részei vagyunk a környezet egészének.<br />
1973-ban Arne Naess norvég<br />
filozófus, az Inquiry című folyóirat<br />
alapítója, megjelentette a<br />
“The Shallow and the Deep,<br />
Long-Range Ecology Movement”<br />
című cikkét, ez volt a<br />
mély ökológiai irányzat kezdete.<br />
Az Inquiry volt a környezeti<br />
etika legfontosabb folyóirata<br />
egészen 1979-ig, amikor aztán<br />
Eugene C. Hargrove megalapította<br />
az Enviromental Ethics<br />
című folyóiratot. Az első öt év<br />
során az állati jogokkal foglalkozó<br />
cikkek is ebben a folyóiratban<br />
jelentek meg, majd a két terület<br />
szétvált, és az állati jogokról a<br />
vita külön folyóiratban folytatódott<br />
(először az Ethics and<br />
Animals majd később a Between<br />
2002 NYÁR FORDULAT 7
MŰHELY<br />
the Species volt a terület legjelentősebb<br />
fóruma).<br />
Az 1980-as években kialakult<br />
az ökofeminizmus, majd később<br />
a Murray Bookchin nézetein<br />
alapuló társadalmi ökológia. Az<br />
1990-es évek elején alakult meg<br />
az International Society for<br />
Enviromental Ethics.<br />
http://www.cep.unt.edu/novice.<br />
html<br />
http://www.utm.edu/research/i<br />
ep/e/environm.htm<br />
Társadalmi Ökológia<br />
Ezt az irányzatot az 1921ben,<br />
New York Cityben született<br />
Murray Bookchin hívta életre.<br />
Bookchin már első világháborút<br />
megelőzően lelkes kommunista,<br />
majd trockista, anarchista, munkásmozgalmi<br />
mozgalmár és antifasiszta<br />
volt, az 1950-es évektől<br />
kezdte el baloldali gondolatait<br />
szélesebb környezeti perspektívába<br />
helyezni. Marxizmus-kritikája<br />
jelentős hatással volt az<br />
amerikai új baloldal alakulására, a<br />
társadalmi ökológia gondolatait<br />
boncolgató írásai pedig a zöld<br />
mozgalomra. Bookchin számos<br />
könyv szerzője és egyben 1974ben<br />
az Institute for Social Ecology<br />
egyik alapító tagja, Hegel<br />
dialektikus idealizmusára és Marx<br />
dialektikus materializmusára<br />
5-82. OLDAL<br />
adott válaszként kidolgozta az<br />
úgynevezett dialektikus naturalizmust<br />
(dialectic naturalism), ahol<br />
naturalizmus alatt a környezethez<br />
való viszonyunk értendő.<br />
Az ökológiai problémáknak<br />
társadalmi problémákban kell<br />
keresni a gyökereit csakúgy,<br />
ahogy a társadalmi evolúció gyökereit<br />
a természetes evolúcióban.<br />
Ez tulajdonképpen a legfontosabb<br />
üzenete a társadalmi ökológiának;<br />
az ember a természet<br />
része, de egyben igen különleges<br />
helyzetben is van.<br />
Az emberi társadalmak megjelenése<br />
logikus folyományai<br />
azoknak a viselkedési mintáknak<br />
– együttműködés, szolidaritás és<br />
gyermekgondozás –, amik hozzásegítették<br />
az emberek őseit az<br />
életben maradáshoz.<br />
Nem szabad szembeállítani az<br />
emberiséget a természettel, mert<br />
abból vagy a természet leigázása<br />
vagy az ember természetnek<br />
történő alávetése következik. Az<br />
első végletet képviselte például a<br />
marxizmus is, míg a másodikat a<br />
különböző misztikus és „mély”<br />
ökológiai irányzatok vallják. Az<br />
ember feladata a tudatos és felelősségteljes<br />
viszony saját társadalmi<br />
berendezkedéséhez és az<br />
őt körülvevő élővilághoz. A szelekciót<br />
nem szabad egy passzívan<br />
elszenvedendő külső erőnek<br />
tekinteni, a bonyolult idegrendszerrel<br />
rendelkező egyedek már<br />
8 FORDULAT 2002 NYÁR
KACSUK ZOLTÁN<br />
maguk döntéseket hozhatnak,<br />
amivel befolyásolhatják a saját<br />
túlélési esélyeiket, és ez az emberekre<br />
fokozottan igaz. Ha az<br />
emberiségre, mint a természet<br />
részére gondolunk, a szemünk<br />
elé tárul egy öntudatára ébredt<br />
természet kialakulásának lehetősége<br />
(hasonló gondolatot találhatunk<br />
az ökopszichológiánál is).<br />
Noé szerepet kell felvállalnunk,<br />
aminek során mi vigyázzuk<br />
az élő természetet, nehogy<br />
valami értelmetlen csapás végezzen<br />
vele.<br />
http://www.social-ecology.org/<br />
Mély Ökológia<br />
Ezt a környezeti mozgalmat,<br />
amint már korábban szó volt<br />
róla, Arnie Naess, norvég filozófus<br />
kezdeményezte 1972-ben,<br />
természetesen nem ő volt az<br />
első, akiben felmerült a környezethez<br />
való teljesen újfajta viszony<br />
gondolata, azonban az<br />
elnevezés mindenképpen tőle<br />
származik. Az alábbiakban egy<br />
Michael E. Zimmermannal készített<br />
riport alapján foglalom<br />
össze a mozgalom lényegét.<br />
A mély ökológia két alapvető<br />
nézete, hogy az antropocentrikus<br />
világnézet hibás, és helyette egy<br />
olyan szemléletre van szükség,<br />
ZÖLDSÉGEK NYERSEN<br />
amely sokkal erősebben hangsúlyozza<br />
minden dolog kölcsönös<br />
függőségét, így az emberét is a<br />
világban; másrészt az embernek<br />
meg kell tanulnia egy újfajta ökoöntudatot,<br />
amely egy sokkal tágabb<br />
azonosulást feltételez a<br />
környezetünkkel, mint amelyek<br />
idáig az identitásunkat formálták.<br />
A mély ökológia szerint az<br />
ökofeministák nézeteivel az a<br />
probléma, hogy bár igaz, hogy a<br />
patriarchátus rendszere nagyon<br />
sok kárt és szenvedést okozott,<br />
könnyen el lehet képzelni egy<br />
olyan testvériségen alapuló társadalmi<br />
szerveződést (erről lásd<br />
később), amely a környezettel<br />
szemben ugyanolyan kíméletlen.<br />
Hasonló kritikát fogalmaznak<br />
meg a mély ökológia képviselői a<br />
társadalmi ökológiával szemben:<br />
lehetséges egy olyan egyenlőségen<br />
alapuló és hierarchiamentes<br />
társadalmat létrehozni, mely továbbra<br />
sem veszi figyelembe a<br />
környezeti szempontokat. Természetesen<br />
a három nézetrendszer<br />
abból a szempontból rokonítható,<br />
hogy ellene vannak a<br />
központosításnak és a nagy hierarchiáknak.<br />
A mély ökológia<br />
hívei is gyakran beszélnek a decentralizáció,<br />
a biorégiók kialakításának<br />
és az ipari termelés<br />
parancsuralmának megtörésének<br />
szükségszerűségéről.<br />
2002 NYÁR FORDULAT 9
MŰHELY<br />
A társadalmi ökológia hívei<br />
gyakran azzal vádolják a mély<br />
ökológiát, hogy a fasizmus eszmevilágával<br />
flörtöl, amikor arról<br />
beszél, hogy vissza kell térni egy<br />
organikus társadalmi rendhez. A<br />
szélsőjobb teoretikusai gyakran<br />
állítják szembe a természetes<br />
életmódot a modernitással, ahol<br />
számukra az első szociáldarwinizmust<br />
és parancsuralmi társadalmi<br />
szerveződéseket, míg a<br />
második haladó társadalmi mozgalmakat<br />
jelöl, mint a marxizmus<br />
vagy a liberalizmus. Zimmerman<br />
szerint azonban a mozgalom<br />
tisztában van ezzel a veszéllyel,<br />
és valójában nem a visszatérést<br />
sürgetik egy korábbi állapothoz,<br />
hanem a jelen meghaladását egy<br />
olyan társadalmi rend felé,<br />
amelyben nem lehetséges semmiféle<br />
parancsuralmi elnyomás.<br />
Ez utóbbi megállapítás a társadalmi<br />
ökológia gondolatrendszerében<br />
is fellelhető.<br />
Filozófiai szempontból a<br />
posztmodernhez kapcsolódik a<br />
mély ökológia, egyrészt a nagy<br />
narratívák (különösen például a<br />
tudományos és technikai fejlődés<br />
narratíváinak) megkérdőjelezésében,<br />
másrészt emberközpontúság-ellenessége<br />
a fehér angolszász<br />
protestáns férfi (WASP)<br />
szemszögével szakító irányzatok<br />
legradikálisabbjaként fogható fel.<br />
Fontos kiemelni, hogy ez az<br />
antropo-centrizmus-ellenesség<br />
5-82. OLDAL<br />
nem egyenlő a mizantrópiával, az<br />
emberek gyűlöletével. A mély<br />
ökológia szerint az ember, az<br />
emberi test is a természet része;<br />
ezzel szemben az emberiség kiirtását<br />
célul kitűző szervezetek,<br />
mint a GLF (lásd később), határozottan<br />
idegen és kóros testnek<br />
tartják az emberiséget a Földön.<br />
A mély ökológia hívei azonban<br />
a mélyre hatoló kérdéseken<br />
túl szeretnék látni a gyakorlati<br />
hatásait is nézeteiknek. Egyrészt<br />
a feminizmushoz, vagy más hasonló<br />
radikális mozgalmakhoz<br />
hasonlóan az oktatási rendszeren<br />
keresztül az emberek gondolkodására<br />
való hatással. Ez azért is<br />
fontos, mert a mély ökológia<br />
hívei nagyon gyakran az akadémiai<br />
szinten nem nyúlnak túl<br />
tevékenységükben. Másrészt<br />
vannak a mély ökológiát vallók<br />
közül azok, akik tesznek is elveik<br />
megvalósulásáért, például Dave<br />
Foreman, aki az Earth First!<br />
egyik alapító tagja. Harmadrészt<br />
az olyan szervezeteknek, mint az<br />
Earth First! és az ELF, az elméleti<br />
alapvetéseihez járul hozzá a<br />
mély ökológia.<br />
Arra a kérdésre, hogy milyen<br />
a viszonya a mély ökológiának a<br />
civilizációs fejlődéshez, Zimmerman<br />
azt válaszolta, hogy bár<br />
sokan a mozgalomból úgy gondolják,<br />
hogy a legjobb az lenne,<br />
ha az ipari társadalom összeomlana,<br />
és bár szerinte is ez egy<br />
10 FORDULAT 2002 NYÁR
KACSUK ZOLTÁN<br />
elképzelhető veszély, ő mégsem<br />
ezt a lehetőséget szeretné. A<br />
fejlődés azonban semmilyen<br />
körülmények között sem rekedhet<br />
meg a jelen szinten, mivel a<br />
szennyezés és fogyasztás olyan<br />
mértéktelen az aktuális technológiák<br />
mellett, hogy biztos<br />
összeomláshoz fog vezetni, helyette<br />
folytatni kell a fejlődést és<br />
a technológiai problémákra<br />
technológiai válaszokat kell adni.<br />
http://home.c2i.net/dei/<br />
http://www.haven.net/deep/co<br />
uncil/eight.htm<br />
http://www.context.org/ICLIB<br />
/IC22/Zimmrman.htm<br />
Ökofeminizmus<br />
Az ökofeminizmus abból az<br />
alapgondolatból táplálkozik,<br />
hogy a férfiak uralta társadalom<br />
ugyanúgy veti alá és zsákmányolja<br />
ki a természetet (és az<br />
állatokat), mint a nőket. A patriarchális<br />
társadalmi berendezkedésre<br />
való visszavezetése a<br />
környezeti problémáknak a társadalmi<br />
ökológia gondolatrendszerében<br />
is megjelenik.<br />
Az ökofeminizmusnak vannak<br />
politikai, környezeti és spirituális<br />
aspektusai. A politikai<br />
oldalához tartozik, hogy túl a<br />
környezet és a nők helyzetének<br />
ZÖLDSÉGEK NYERSEN<br />
megváltoztatásán, céljaik között<br />
szerepel a rasszizmus, imperializmus,<br />
a faj (speciesism) és osztály<br />
szerinti hátrányos megkülönböztetés<br />
elleni harc.<br />
A spirituális oldalon a környezet<br />
miszticizmus különböző<br />
formáiból táplálkoznak, és elutasítják<br />
az egy (hím) isten gondolatát,<br />
mivel szerintük az élet<br />
mindent átsző a világban. Az<br />
interdiszciplinaritás, a holisztikus<br />
szemlélet és ez a fajta spirituális<br />
szemlélet, mind abból a gondolatból<br />
származnak, hogy a partikularitások<br />
megragadása elégtelen<br />
még a vizsgált probléma<br />
megoldására. Ez a szemlélet elég<br />
sok zöld gondolatkörre jellemző.<br />
Természetesen az ökofeminizmus,<br />
csakúgy, mint a feminizmus,<br />
elég széles spektrumot<br />
ölel fel mind a radikalizmus,<br />
mind pedig a gyakorlathoz való<br />
viszony alapján.<br />
Az ökofeminizmuson belül az<br />
a felismerés vezetett az állatok<br />
jogaival való foglalkozáshoz,<br />
hogy ugyanaz a hierarchikus<br />
társadalmi rend felelős az állatok<br />
és a nők eltárgyiasításáért és kizsákmányolásáért.<br />
A nők és állatok<br />
közötti párhuzam három<br />
szinten is jelentkezik:<br />
1, az állatok és nők közös elnyomásában,kizsákmányolásában,<br />
bántalmazásában<br />
2002 NYÁR FORDULAT 11
MŰHELY<br />
2, az állatokhoz és a nőkhöz<br />
egyaránt a következő jellemzőket<br />
társítják: alacsonyabb rendű,<br />
cuki, gyerekes, irányíthatatlan,<br />
érzelmi beállítottságú, impulzív,<br />
ösztönös, irracionális, gonosz...<br />
3, a nyelvhasználat szintjén: a<br />
nőket és állatokat szokták hívni<br />
pipiknek, cicusoknak, nyuszikáknak,<br />
báránykáknak...<br />
A Feminists for Animal<br />
Rights (Feministák az Állatok<br />
Jogaiért) szervezet például a nők<br />
és állatok mindenfajta bántalmazásának<br />
megszüntetését tűzte ki<br />
célul.<br />
http://www.enviroweb.org/eve<br />
/what_is/index.html<br />
http://www.envirolink.org/envi<br />
roethics/ecofemindex.html<br />
http://www.ecofem.org/<br />
Ökopszichológia<br />
Az ökopszichológia egyszerre<br />
igen elvont és igen gyakorlatias<br />
terület. Szellemi és misztikus<br />
rejtelmek kavarognak a diszciplína<br />
körül, amikor a világmindenség<br />
mibenlétét boncolva, olyan<br />
gondolatok fogalmazódnak újra<br />
John Wheeler fizikus nyomán,<br />
hogy az emberiség nem más,<br />
mint az anyag önmegismerésének<br />
csatornája: a világmindenség<br />
szomjazza az értelmet, ami őt<br />
befogadja, és erre a feladatra mi<br />
5-82. OLDAL<br />
emberek vagyunk hivatva (hasonló<br />
elképzelést találunk a társadalmi<br />
ökológiában).<br />
Az előbbi gondolat Theodore<br />
Roszak írásából származik, és<br />
csupán az írója nagyszabású látószögét<br />
szerettem volna vele jellemezni,<br />
mielőtt ismertetem az<br />
említett szerző gondolatait az<br />
öko-pszichológia, mint diszciplína<br />
mibenlétéről.<br />
Az agy legmélyén helyezkedik<br />
el az ökológiai tudattalan, és ennek<br />
az elnyomása az ipari társadalomban<br />
az őrület legmélyebb<br />
gyökere. Az ökológiai tudattalanban<br />
található a kozmikus<br />
evolúció élő emléke egészen a<br />
kezdeti időkig. Amíg más pszichoterápiák<br />
az ember és ember,<br />
ember és család valamint ember<br />
és társadalom közötti konfliktusokat<br />
igyekeznek feloldani, addig<br />
az ökopszichológia a mostanában<br />
létrehozott városi tudat és az<br />
ősöreg környezet közötti elidegenedést<br />
próbálja meg gyógyítani.<br />
Az ökopszichológia számára<br />
is a gyermekkor a fejlődés kiemelten<br />
fontos szakasza. A<br />
gyermekben még ép a világhoz<br />
való viszony és ez az az élmény,<br />
amit a funkcionálisan “épelméjű”<br />
felnőttekben helyre akar állítani a<br />
diszciplína. Ehhez különböző<br />
forrásokhoz nyúl: természetes<br />
népek hagyományos gyógymódjaihoz,<br />
a vallásokban és művé-<br />
12 FORDULAT 2002 NYÁR
KACSUK ZOLTÁN<br />
szetekben kifejeződő természet<br />
miszticizmushoz, a vadon élményéhez<br />
és a mély ökológia meglátásaihoz.<br />
Az ökológiai egoban<br />
kialakul az etikai felelősség a<br />
bolygó iránt, és ezt a felelősséget<br />
az ökopszichológia bele szeretné<br />
szőni a mindennapi társadalmi<br />
kapcsolatok szövetébe, valamint<br />
a politikai döntéshozatalba.<br />
A legfontosabb terápiás tervek<br />
közé tartozik azon férfiasnak<br />
tartott személyiség jegyek újraértékelése,<br />
melyek erősen jelen<br />
vannak politikai struktúráinkban,<br />
és melyek arra ösztökélnek bennünket,<br />
hogy a természetet leigázzuk,<br />
idegenként, tárgyként<br />
kezeljük; ebből a szempontból az<br />
ökopszichológia jelentősen támaszkodik<br />
az ökofeminizmus<br />
nézeteire.<br />
Minden, ami a kisléptékű társadalmi<br />
szerveződések és az<br />
egyének hatalommal való felruházása<br />
felé hat, az táplálja az<br />
ökológiai egót, minden, ami<br />
nagyméretű uralomra tör és az<br />
egyén elnyomására, az az ökológiai<br />
egó ellen hat.<br />
Az ökopszichológia poszt-indusztriális<br />
és nem anti-indusztriális<br />
nézeteket vall.<br />
Az ökopszichológia úgy gondolja,<br />
hogy egyfajta szinergikus<br />
kölcsönhatás van az egyéni és a<br />
bolygónk jóléte között.<br />
ZÖLDSÉGEK NYERSEN<br />
Ezek az állítások Theodor<br />
Roszak professzor, a CSU Ökopszichológiai<br />
Intézete 2 igazgatójának<br />
nézetei az ökopszichológiáról.<br />
A gyakorlatiasságra a következőkben<br />
szeretnék kitérni. Az<br />
Ökopszichológiai Intézet céljai<br />
közé tartozik, hogy elfogadtasson<br />
egy olyan környezet alapú<br />
definíciót az épelméjűségről, ami<br />
aztán jogilag értelmezhető és<br />
alkalmazható, valamint hatással<br />
lehetne a közpolitikai döntésekre.<br />
Ehhez szükség lenne egy<br />
széleskörű megállapodásra, egyetértésre<br />
pszichológusok és<br />
pszichiáterek között arról, hogy<br />
egyrészt a kiegyensúlyozott környezeti<br />
kapcsolatok meghatározó<br />
érzelmi tényezők az emberek<br />
életében. Másrészt pedig arról,<br />
hogy a környezettel való diszfunkcionális<br />
viszony károsíthatja<br />
az egyének és közösségek mentális<br />
egészségét. Az intézet célja,<br />
hogy támogasson olyan kutatásokat,<br />
amelyek ennek a konszenzusnak<br />
a kialakulását segítik elő.<br />
Ilyen kutatás például az, amelyik<br />
a természetben eltöltött idő személyiségre<br />
gyakorolt pozitív hatásait<br />
vizsgálja.<br />
Az ökopszichológia tehát egyrészt<br />
az épelméjűség újradefiniá-<br />
2 Ecopsychology Institute of California<br />
State University, Hayward; alapítva<br />
1994-ben<br />
2002 NYÁR FORDULAT 13
MŰHELY<br />
lásával kíván hozzájárulni a zöldek<br />
küzdelméhez, másrészt viszont<br />
ennél közvetlenebb módon<br />
is segíteni kíván a zöld aktivistáknak.<br />
Hozzá szeretnék segíteni<br />
a zöld aktivistákat a munkájuk<br />
pszichológiai aspektusainak<br />
jobb megértéséhez, ezáltal is<br />
segítve őket a hatékonyabb kampányolásban.<br />
http://isis.csuhayward.edu/ALS<br />
S/ECO/index.html<br />
Ökokriticizmus<br />
Az ökokriticizmus nagyon<br />
hangzatos név, kiváló hívószó<br />
(ezt hívei is így gondolják), tartalma<br />
azonban még csak most<br />
kezd kirajzolódni, és sokan sokféleképpen<br />
gondolkodnak arról,<br />
hogy mit fejez ki, illetve mi a<br />
feladata ennek az igen fiatal<br />
irányzatnak. Abban szinte minden<br />
írás egyetértett az általam<br />
vizsgáltak közül, hogy ennek egy<br />
inkluzív kategóriának kell lennie,<br />
alapvetően interdiszciplináris<br />
megközelítésű, és tárgya az ember<br />
környezete, illetve az ember<br />
viszonya ehhez a környezethez.<br />
Arról, hogy az ökokriticizmusnak<br />
hogyan kell viszonyulnia<br />
az irodalomtudomány többi részéhez<br />
(ha egyáltalán van még<br />
irodalom a természeti irodalmon<br />
kívül...), a korábbi kritikai irány-<br />
5-82. OLDAL<br />
zatokhoz, mint a feminizmus<br />
vagy a dekonstrukció, illetve a<br />
kritikai kultúrakutatáshoz, vagy<br />
magához a zöldmozgalomhoz,<br />
arról már megoszlanak a vélemények.<br />
A mozgalom az Egyesült<br />
Államokból indult el, ezért<br />
nem meglepő, hogy kulcsszövegei<br />
is többnyire amerikai szerzők<br />
tollából származnak.<br />
A különböző szerzők egészen<br />
más olvasatait adják az ökokriticizmus<br />
mibenlétének. Van, aki<br />
szerint a hangsúly azon van,<br />
hogy a lokalitást is figyelembe<br />
vegye az egyes művek olvasata,<br />
és így tágabb értelmezési kontextus<br />
nyíljon meg. Mások úgy<br />
gondolják, hogy egyfajta kritikai<br />
olvasat is lehetséges, ahol a szereplőknek<br />
a környezethez és a<br />
környezeti rendhez való viszonyát<br />
is figyelemmel kísérik, a<br />
feminista és más kritikai olvasási<br />
módok mintájára.<br />
Többen hangsúlyozták, hogy<br />
a posztmodern nyelvjátékok és a<br />
dekonstrukció után az ökokriticizmus<br />
visszaviszi a műveket a<br />
valós világba, szó szerint a realitás<br />
talaján alapozva meg azok<br />
olvasatait.<br />
Több szerző fejezte ki sajnálatát,<br />
hogy a természettudományok<br />
és a humán tudományok<br />
között még mindig merev elhatárolódás<br />
található, és hangsúlyozták,<br />
hogy az ökokriticizmus<br />
lehetne az egyik olyan fórum,<br />
14 FORDULAT 2002 NYÁR
KACSUK ZOLTÁN<br />
ahol a széttagolt tudományok<br />
egysége ismét helyreáll. Több<br />
egyetemen létezik már természeti<br />
olvasás, ökokriticizmus vagy más<br />
néven olyan tanfolyam, ahol az<br />
irodalom órák mellett különböző<br />
természettudományos, főleg biológiaórák<br />
is szerepelnek a tanrendben.<br />
Több szerző jelezte, hogy az<br />
ökokriticizmus létjogosultságát<br />
abban látja, hogy az emberek<br />
gondolkodásmódjának megváltoztatásához<br />
az irodalmon keresztül<br />
is vezet út. A környezettudatos<br />
irodalom illetve irodalomkritika<br />
segíthet az emberek<br />
értékeinek újragondolásához, és<br />
így segítve a zöld gondolkodás<br />
térnyerését, hozzájárulhat a zöld<br />
mozgalom sikeréhez.<br />
http://www.asle.umn.edu/archi<br />
ve/intro/intro.html<br />
Állatok jogai<br />
Az állati jogok kérdése különböző<br />
szinteken kapcsolódik a<br />
zöld problémakörhöz. Mint etikai<br />
kérdés illeszkedik a környezeti<br />
etika problémakörébe, radikálisabb<br />
formában az antropocentrikus<br />
világszemlélet, valamint<br />
a faji alapú megkülönbözetés<br />
(speciesism) ellen indított<br />
háború egyik terepe.<br />
ZÖLDSÉGEK NYERSEN<br />
Az állatok kizsákmányolása<br />
(munkaerejük eltulajdonítása,<br />
fogyasztásuk, stb.), embertelen<br />
bánásmódunk irányukba (pl.<br />
factory farming – nagyüzemű<br />
állattenyésztés és tartás), valamint<br />
a természetes élőhelyeik<br />
eltulajdonítása, populációik kiirtása,<br />
mind-mind súlyos etikai<br />
kérdéseket vetnek fel. Felmerülnek<br />
ökológiai problémák is az<br />
utóbbival kapcsolatban, például a<br />
biodiverzitás csökkenése, de a<br />
kérdésnek ez a szintje nem jelenik<br />
meg az állati jogokról folyó<br />
beszédben.<br />
Az állatok egyenlő félként<br />
való kezelése az emberszabású<br />
majmok esetén az ember kategória<br />
újraértelmezését feszegeti.<br />
Igen gyakran találkozni az alábbi<br />
fordulattal: „állatok (emberi és<br />
nem emberi)”, ez a kifejezés is<br />
azt kívánja kiemelni, hogy sokkal<br />
több mindenben vagyunk hasonlatosak<br />
a többi állathoz, mint<br />
amennyire különbözünk tőlük.<br />
Az állatjogi mozgalom három<br />
fő irányzata:<br />
1, állatok jólétéért (Animal<br />
Welfare): ez az irányzat nem<br />
helyezkedik szembe az állatok<br />
kizsákmányolásával, csupán azért<br />
küzd, hogy az állatok a lehető<br />
leghumánusabb bánásmódban<br />
részesüljenek. Tehát a kutyának<br />
például joga van, hogy ne rúgják<br />
meg, ebben az értelemben te-<br />
2002 NYÁR FORDULAT 15
MŰHELY<br />
kinthetjük ezt a mozgalmat állatjoginak.<br />
2, állatok felszabadításáért<br />
(Animal Liberation): Peter Singer<br />
könyve, az Animal Liberation<br />
egyrészt a legolvasottabb könyv<br />
állatjogi témában, másrészt bevitte<br />
a témát az akadémiai diskurzus<br />
terébe. Álláspontja utilitarista<br />
vonásai miatt nem a legradikálisabb,<br />
hiszen bizonyos körülmények<br />
között elfogadhatónak<br />
tartja az állatok fel- és kihasználását.<br />
3, állatok jogaiért (Animal<br />
Rights): Tom Regan mozgalma a<br />
legradikálisabb, az állatok teljes<br />
felszabadítása mellett száll síkra.<br />
http://hedweb.com/alffaq.htm<br />
http://www.animalrights.com/arpage.htm<br />
Az állati jogok kérdéshez<br />
kapcsolódó gyakorlati irányzatok,<br />
tevékenységek még az alábbiak.<br />
Vegetáriánusok: akik nem fogyasztanak<br />
állati eredetű táplálékot,<br />
ennek különbözően erős<br />
fokozatai vannak (halott állatot<br />
nem fogyaszt, annak tejét és tojását<br />
sem, stb.).<br />
http://triroc.com/caroladams/<br />
Veganusok: A veganus (vegan),<br />
olyan termék, amely állatok felhasználása<br />
nélkül és környezet-<br />
5-82. OLDAL<br />
barát módon készült, az ilyen<br />
termékeket használó személyt is<br />
veganusnak hívják. A vegánusok<br />
általában vegetáriánusok is.<br />
Vadászatszabotőrök: A vadászatszabotőrök<br />
tevékenysége leginkább<br />
Nagy-Britanniára jellemző,<br />
ahol a hajtóvadászatnak, mint<br />
az arisztokratikus elfoglaltságok<br />
egyikének, komoly hagyományai<br />
vannak. A hajtóvadászatok során<br />
az állatokat olyan kínzásnak teszik<br />
ki, ami teljesen embertelen,<br />
és a sport fogalmával össze nem<br />
egyeztethető. A vadászat mellett<br />
szóló különböző érvek (ritkítani<br />
kell a rókapopulációt, munkát<br />
teremt vidéken, stb.) hamisságára,<br />
valamint a hajtóvadászatok<br />
különböző embertelen aspektusaira<br />
(nem csak a rókákat illetően,<br />
hanem például a hajtó kutyák<br />
bánásmódjával kapcsolatban is)<br />
próbálják felhívni a figyelmet,<br />
lobbiznak az ilyen típusú tevékenységek<br />
törvény általi beszüntetéséért,<br />
valamint aktívan próbálják<br />
megakadályozni az ilyen<br />
vadászatok sikerét.<br />
Szervezetek & egyéb<br />
WWF & Greenpeace<br />
Érdekes, hogy ez a két jól ismert<br />
“zöld márkanévvé” vált<br />
szervezet mennyire felületesen és<br />
semmitmondóan jelenik meg a<br />
16 FORDULAT 2002 NYÁR
KACSUK ZOLTÁN<br />
hálón. Nem is hivatkoztak a<br />
honlapjaikra más oldalakon (helyesebben:<br />
a WWF-hez vezetett<br />
egy darab link). A kivitelezés<br />
természetesen nagyon szép, de<br />
nem lehet használható információt<br />
kicsikarni a céljaikat, programjukat<br />
és értékeiket illetően.<br />
Ennyire kevés utánajárás alapján<br />
nem akarok messzemenő következtetéseket<br />
levonni arra nézve,<br />
hogy vajon miért nincsenek<br />
meghivatkozva ezek a szervezetek<br />
a többi zöld oldalon.<br />
http://www.wwf.org/<br />
http://greenpeace.org/<br />
Zöld pártok<br />
Helyesebb lett volna az Egyesült<br />
Államok zöld pártját írni,<br />
mivel az ő honlapjukon jártam<br />
kizárólag (ide vezetett link, megjegyzem<br />
ide is csak egy darab).<br />
A „hálóélet” szépsége, hogy<br />
dolgozatom írása közben<br />
visszatérve az említett linkre, egy<br />
másik oldalt találtam ott. Ez már<br />
a világ zöld pártjainak oldala<br />
volt, innen szeretném idézni a tíz<br />
kulcsfontosságúként megjelölt<br />
értéküket: társadalmi igazságosság,<br />
közösség-alapú gazdálkodás,<br />
erőszakmentesség, decentralizáció,<br />
jövőbe tekintés/fenntarthatóság,<br />
feminizmus, személyes és<br />
ZÖLDSÉGEK NYERSEN<br />
globális felelősség, a változatosság<br />
tisz-telete, alulról építkező<br />
demokrácia (grassroots democracy),<br />
ökológiai bölcsesség.<br />
http://www.greens.org/<br />
Earth First!<br />
A „Föld Először!”, vagy még<br />
inkább „Föld Mindenek Előtt!”,<br />
szervezet autonóm helyi csoportok<br />
hálózatából áll, nincs<br />
központi hivatala vagy döntéshozó<br />
szerve, nincsenek fizetett<br />
hivatalnokai. Az EF! tizenhárom<br />
országban van jelen. Nem szabad<br />
azonban összekeverni az<br />
ELF-fel (lásd alább), amelynek<br />
hivatalosan még csoportjai sem<br />
léteznek. Természetesen nem<br />
kizárt, hogy az egyik szervezet<br />
tagjai egyben a másiknak is tagjai<br />
(lásd az ökoterrorról szóló részt).<br />
„Nincs kompromisszum a<br />
Föld védelmében” 3 – ez az EF!<br />
szlogenje, ők is a közvetlen akciót<br />
hirdetik, kiemelve annak közösségformáló<br />
és önbecsülést<br />
növelő erejét. Nem riadnak<br />
vissza a törvényszegéstől a céljaik<br />
elérése érdekében. A kiáltványuk<br />
igen harcias, a benne említett<br />
példák, annak ellenére, hogy<br />
illegális cselekedeteket is említenek,<br />
azért messze állnak az ELF<br />
módszereitől. Itt nem terrorcse-<br />
3 “No compromise in defence of the<br />
earth”<br />
2002 NYÁR FORDULAT 17
MŰHELY<br />
lekményekről, inkább igen erős<br />
civil engedetlenségről beszélnék,<br />
bár kiáltványuk hirdeti, hogy<br />
nem riadnak vissza semmilyen<br />
eszköz alkalmazásától sem.<br />
A küzdelmüket globálisnak<br />
tartják, az akcióikat azonban<br />
lokálisan szervezik, mindig a<br />
helyi csoport által meghatározva.<br />
A szolidaritás jelentős az egyes<br />
csoportok között, így az együttműködés<br />
nem ritka, még akár<br />
nemzetközi szinten sem. Itt látszik<br />
igazán a különbség a hivatalosan<br />
nem létező ELF-hez<br />
képest, mivel az EF! szervezetei<br />
nyilvánosan léteznek, ezért sokkal<br />
nagyobb mértékű a kommunikáció<br />
az egyes csoportok között.<br />
http://www.snet.co.uk/ef/<br />
http://www.earthfirstjournal.org<br />
/frontcover.cfm<br />
Earth Liberation Front<br />
A Föld Felszabadítási Front<br />
nem létezik. Mégis számtalan<br />
ökoterror-cselekményért vállaltak<br />
már felelősséget a 1992-től<br />
napjainkig, igen gyakran az ALFfal<br />
(lásd alább) együtt, sőt közös<br />
együttműködési és szolidaritási<br />
kiáltványt is kiadtak. Bár sokáig<br />
kételkedtek/nek még ma is az<br />
ELF létezésében, (miként a hajdani<br />
emberek a tündérekben;<br />
erre a szójátékra „elf = tündér”<br />
5-82. OLDAL<br />
egyébként szándékosan rájátszanak),<br />
a hálón hirdetik létüket,<br />
programjukat és eddig elkövetett<br />
akcióikat.<br />
Egyik kiáltványuk szerint<br />
1992-ben alakult a csoport, amikor<br />
az addig radikálisnak számító<br />
Earth First! csoport a moderáltabb<br />
irányba kívánt elmozdulni<br />
Nagy Britanniában (ez aztán<br />
1994-ben az Egyesült Államokban<br />
is bekövetkezett). Az ELF<br />
nem volt hajlandó szakítani a<br />
közvetlen akció (direct action)<br />
módszerével, melynek alapelve<br />
az ő értelmezésükben, hogy a<br />
környezet védelmének érdekében<br />
minden módszer megengedett<br />
és szükséges.<br />
Egy másik felhívásukban, arra<br />
szólítanak fel, hogy támadjuk<br />
meg az elektromos vezetékeket,<br />
a transzformátor állomásokat és<br />
a számítógépeket, természetesen<br />
mindez a világhálón van közzétéve.<br />
Ugyanebben az írásban a társadalmi<br />
és mély ökológiát nevezik<br />
meg szellemi bázisukként,<br />
illetve a Luddistákat, Levellereket,<br />
Diggereket, ALF-ot, Zapatistákat<br />
és a csintalan kis tündéreket<br />
jelölik meg, mint fő inspirálóikat.<br />
http://www.cdfe.org/earth.htm<br />
http://www.iiipublishing.com/el<br />
f.htm<br />
18 FORDULAT 2002 NYÁR
KACSUK ZOLTÁN<br />
http://abcnews.go.com/sections<br />
/us/DailyNews/elf981022.ht<br />
ml<br />
Animal Liberation Front<br />
Az Állatfelszabadítási Front<br />
felépítésében, működésében és<br />
taktikáiban nagyon hasonló az<br />
ELF-hez (kapcsolatukról lásd<br />
ott). Az ember nem léphet be a<br />
szervezetbe, mindenki tag, aki az<br />
ALF iránymutatását követve<br />
akciókat hajt végre, ezek a következők:<br />
- Felszabadítani az állatokat a<br />
kizsákmányolás és bántalmazás<br />
helyszíneiről, és elhelyezni őket<br />
olyan biztonságos otthonokban,<br />
ahol leélhetik természetes életük<br />
hátralevő részét.<br />
- Anyagi kárt okozni azoknak,<br />
akik az állatok kizsákmányolásából<br />
és szenvedéséből profitálnak.<br />
- Feltárni a szörnyűségeket,<br />
amiket zárt ajtók mögött követnek<br />
el állatokkal szemben.<br />
- Minden lehetséges óvintézkedést<br />
meghozni az állatoknak<br />
(ember és nem ember) okozott<br />
bántalom elkerülése érdekében.<br />
Mint látható az ALF is a közvetlen<br />
akció és az erőszakmentesség<br />
elveit követi, rövid távú<br />
célja minél több állat megmentése,<br />
és az állatokkal visszaélő cégek<br />
kiszorítása a piacról.<br />
ZÖLDSÉGEK NYERSEN<br />
Valóban létező szervezet az<br />
ALF Supporters Group (ALF<br />
Támogatók Csoportja), ennek a<br />
csoportnak a fő céljai:<br />
- a bebörtönzött aktivisták<br />
támogatása,<br />
- az ALF támogatása és védelme,<br />
- a közvélemény felvilágosítása<br />
a közvetlen cselekvés szükségességéről<br />
és racionalitásáról,<br />
- kommunikációs fórum biztosítása<br />
az ALFSG hírlevélen<br />
keresztül,<br />
- forrásokat szerzése a fenti<br />
tevékenységekre.<br />
Az általam olvasott ALF faqot<br />
is az ALFSG tette közzé a<br />
hálón. Nem tartom valószínűtlennek,<br />
hogy nem egy ALFSG<br />
tag egyben ALF tevékenységekben<br />
is részt vesz (erről a problémáról<br />
lásd még az<br />
ökoterrorizmusnál).<br />
http://hedweb.com/alffaq.htm<br />
Az emberi faj felszámolása<br />
Ezen csoport a környezet<br />
problémáinak megoldására egyetlen<br />
járható utat lát, ez pedig<br />
az emberi faj egészének eltávolítása<br />
a bioszférából. A radikálisabb<br />
irányzatok az azonnali<br />
pusztítást szorgalmazzák, míg a<br />
moderáltabb irányzatok az em-<br />
2002 NYÁR FORDULAT 19
MŰHELY<br />
berek fokozatos kihalása mellett<br />
érvelnek. Megjegyezném, hogy<br />
ezekhez az oldalakhoz nem a<br />
többi zöld mozgalomtól vezető<br />
linken keresztül jutottam el.<br />
Gaia Liberation Front<br />
A Gaia Felszabadítási Front<br />
nem egy szervezet, hanem egy<br />
koncepció, a GLF tagja az, aki<br />
ezt követi (idáig erősen emlékeztet<br />
az ALF&ELF párosra).<br />
Röviden és tömören:<br />
- Meg kell őrizni Gaiat, azaz a<br />
bolygó ökoszisztémáját a lehető<br />
legteljesebb és legváltozatosabb<br />
formájában.<br />
- Az ember idegenné vált a<br />
környezet számára, mint egy<br />
rákos daganat a szervezetben.<br />
Sőt az ember eleve genetikusan<br />
kódolva van erre az idegenségre,<br />
mivel a génjeiben van a technológiai<br />
érzék, és ezt bizonyítja az,<br />
hogy többször és egymástól függetlenül<br />
bekövetkeztek ugyanazon<br />
technológiai vívmányok<br />
felfedezései.<br />
- Az ökoszisztéma eltartó képessége<br />
egyes fajok számára csak<br />
más fajok kárára növelhető, és<br />
végső soron a túlterhelés összeomláshoz<br />
fog vezetni. Számos jel<br />
utal arra, hogy közel vagyunk egy<br />
ilyen összeomláshoz.<br />
- Gaia túlélését csak az emberiség,<br />
mint faj megsemmisítésével<br />
garantálhatjuk.<br />
5-82. OLDAL<br />
Ez az elképzelés véleményem<br />
szerint a legradikálisabb megfogalmazását<br />
adja annak, hogy<br />
ember és környezetének viszonya<br />
felborult. A GLF azonban<br />
nem csak megfogalmazásában,<br />
de szándékolt cselekvéseiben is<br />
igen szélsőséges, igaziból az emberiség<br />
teljes és minél hamarabbi<br />
kiirtásánál kevesebbel nem érik<br />
be.<br />
http://www.churchofeuthanasia.<br />
org/resources/glf/glfsop.html<br />
Zero Population Growth<br />
Sokkal moderáltabb álláspontot<br />
képvisel a Nulla Népesség<br />
Növekedés, ami egy nemzetközi<br />
nonprofit szervezet. Célja a<br />
népesség növekedésének lassítása,<br />
és a Föld népeinek és erőforrásainak<br />
egyensúlyba hozása.<br />
http://www.zpg.org/<br />
Voluntary Human Extinction Movement<br />
Ennek a mozgalomnak (ez sem<br />
egy szervezet), az álláspontja<br />
átmenet az előbbi két mozgalom<br />
nézetei között. Sok-sok faj<br />
fennmaradásának biztosít lehetőséget<br />
egyetlen faj, a Homo Sapiens<br />
kihalása. Ugyanakkor ezt a<br />
20 FORDULAT 2002 NYÁR
KACSUK ZOLTÁN<br />
célt nem az emberiség azonnali<br />
tömeges pusztításával kívánják<br />
elérni, hanem a fokozatos kihalással.<br />
Mindenki a mozgalom<br />
tagja lehet, aki lemond arról,<br />
hogy még egy emberrel tovább<br />
terhelje a Földet. Ennyi az egész,<br />
az is lehet tag, akinek már gyerekei<br />
vannak, ha elhatározza, hogy<br />
több nem lesz neki. És így szép<br />
fokozatosan, ha mindenki lemond<br />
az utódnemzésről, kihal az<br />
emberiség. Magukat nem tartják<br />
mizantrópnak, csupán felelősen<br />
gondolkodóknak.<br />
http://www.vhemt.org/<br />
Ökofasizmus<br />
Maga a kifejezés önellentmondásnak<br />
tűnhet, hiszen a zöld<br />
gondolkodás alapvetően globális<br />
(miközben egyben lokális is…)<br />
és nem nacionalista. Nem lehet a<br />
Föld problémáit azzal megoldani,<br />
ha a szomszéd kertjébe piszkítunk,<br />
ugyanakkor mindenki<br />
felelős a saját környezetében<br />
megtenni a szükséges lépéseket.<br />
Honnan tehát az ökofasizmus?<br />
Az ökológiai problémák<br />
megoldására a radikális mozgalmak<br />
közül sokan sürgetnek olyan<br />
intézkedéseket, amelyek tartalma<br />
és végrehajtási módjai miatt a<br />
szélsőjobb parancsuralmi rendszerekre<br />
emlékeztetnek. Persze<br />
ZÖLDSÉGEK NYERSEN<br />
ugyanígy beszélhetünk ökokommunizmusról<br />
is.<br />
Az ökopszichológia törekvése,<br />
hogy újradefiniálja az épelméjűséget<br />
a környezethez való<br />
viszony alapján, véleményem<br />
szerint jelentős veszélyeket rejt<br />
magában. Lehetséges, hogy ha<br />
egy ilyen konszenzus valóban<br />
kialakulna a pszichológia világában,<br />
és törvényre emelnék, akkor<br />
lennének alacsonyabb rendű<br />
(potenciálisan urbánus) és magasabb<br />
rendű pszichével rendelkező<br />
emberek (valószínűleg természeti<br />
emberek). Nem azt akarom<br />
mondani, hogy a környezethez<br />
való viszony, illetve az ökotudatosság<br />
nem fontos dolgok, de<br />
egy ilyen felosztás kísértetiesen<br />
az emberek közötti faji megkülönböztetés<br />
gondolatának egy új<br />
dimenzió mentén történő felidézése.<br />
Bár kimondottan ökofasiszta<br />
oldalt nem találtam, Charles<br />
Manson a híres amerikai sorozatgyilkos<br />
által alapított ATWA<br />
(air, trees, water, animals) nevű<br />
szervezet esetleg ebbe a kategóriába<br />
sorolható. A Manson honlapján<br />
felvázolt nézetek, elég<br />
zavarosak: egyfajta vallásos viszony<br />
jelenik meg a természet<br />
irányába; két alternatíva van,<br />
tenni a környezetért vagy meghalni;<br />
valakinek fel kell vállalni,<br />
hogy a világban rendet tegyen,<br />
2002 NYÁR FORDULAT 21
MŰHELY<br />
stb. Ehhez még hozzá tenném,<br />
hogy a szervezet logója egy stilizált<br />
horogkereszt benne az<br />
ATWA betűivel.<br />
http://www.atwa.com/<br />
Ökoterror<br />
Az egyik alapvető probléma a<br />
zöld mozgalmak felmérésénél az,<br />
hogy nemigen lehet tudni, hogy<br />
egy radikális szervezet csupán<br />
egy mainstream szervezetnek egy<br />
kisebb csoportja, vagy egy<br />
mainstream szervezet másik arca,<br />
vagy akár egy olyan csoport,<br />
amelynek igazi célja a zöld radikálisok<br />
lejáratása. Előfordulhat,<br />
hogy olyan cselekményekért vállalnak<br />
felelősséget, amik tőlük<br />
függetlenül következtek be. Sőt<br />
annak hangoztatása, hogy a hatóságok<br />
nem hajlandók elismerni<br />
a zöldek felelősségét sok esetben,<br />
tovább növelheti a szemlélő<br />
médiaközönségben ezen mozgalmak<br />
jelenlétének súlyát. Persze<br />
a kettős tagságok, több néven<br />
futó szervezetek stb. nem<br />
meglepő jelenségek, hiszen a<br />
radikális zöld mozgalmak, majdnem<br />
mind önszerveződő decentralizáltan<br />
kapcsolódó, és főleg<br />
szabotázzsal foglalkozó csoportok.<br />
Ugyanakkor a zöld csoportok<br />
azzal indokolják az akcióik<br />
eltusolását, hogy a hatóságok így<br />
próbálják elrejteni a nyilvánosság<br />
5-82. OLDAL<br />
elől, mekkora ereje van ezeknek<br />
a csoportoknak, ha ez kitudódik,<br />
többen fognak csatalakozni az<br />
ügyhöz a mozgalmárok szerint.<br />
http://www.cdfe.org/ecoterror.ht<br />
ml<br />
http://www.spiritoffreedom.org.u<br />
k/<br />
Az ellenzöldek:<br />
Wise Use movement<br />
Az ökoterrorizmus kapcsán<br />
jutottam el ehhez a mozgalomhoz.<br />
Érdekessége, hogy a zöldekkel<br />
szembehelyezi magát,<br />
viszont a környezet mellett áll ki.<br />
Az USA-ban létezik és egyre<br />
több helyi kezdeményezésű szervezete<br />
van, erősen kapcsolódik a<br />
liberális eszmevilághoz. A zöldeket<br />
alapvetően városi idealistáknak<br />
tartják, akik semmit sem<br />
tudnak a vidéki életről, szemben<br />
a Gondos Használókkal, akik ott<br />
élnek, és gondozzák a környezetüket.<br />
Nevük is erre utal: a<br />
környezetet bölcsen, gondosan<br />
használók. Ez a szembenállás<br />
sok esetben jogosnak tűnik, például<br />
farmerek esetén, ám elégé<br />
furcsa például a természetben<br />
motorsportokat űzök jelenléte a<br />
mozgalmon belül.<br />
A zöldeket és az őket pénzelő<br />
alapítványokat, mint a környezeti<br />
témákban monopol hatalomra<br />
22 FORDULAT 2002 NYÁR
KACSUK ZOLTÁN<br />
törőket leplezik le, akik azért<br />
félnek a Gondos Használóktól,<br />
mivel azok ugyanazt a területet<br />
képviselik, mint ők (környezetvédelem),<br />
és ráadásul nincs meg<br />
velük szemben a zöldek dédelgetett<br />
morális felsőbbsége (tudniillik,<br />
hogy a zöld mozgalom<br />
alulról szerveződik, és mentes az<br />
üzleti érdekektől), mivel a GH is<br />
egy helyi kezdeményezésekből<br />
álló mozgalom.<br />
A GH hisznek a természet<br />
robosztus (beavatkozásokkal<br />
szembeni tág tűrőképesség) voltában,<br />
a technológiai fejlődésben<br />
és a környezeti problémák megoldhatóságában.<br />
Úgy gondolják,<br />
hogy a földhöz és a környezethez<br />
azok értenek, akik benne<br />
élnek és azt gondozzák, és a városi<br />
szájtépés, vagy még<br />
rosszabb esetben a kertvárosi<br />
fiatalok véletlenszerű terrortámadásai<br />
a környezet nevében,<br />
nem sokban könnyítik meg az<br />
ökológiailag megfelelő emberföld<br />
viszony kialakítását.<br />
http://www.cdfe.org/ecoterror.<br />
html<br />
ZÖLDSÉGEK NYERSEN<br />
http://www.cdfe.org/menu.htm<br />
l<br />
Záró megjegyzések<br />
Nem túlságosan meglepő az<br />
előzőek ismeretében, hogy a<br />
különböző oldalakon a baloldalinak<br />
címkézett mozgalmak mindegyikéhez<br />
vezető linkekkel találkoztam:<br />
például feministák,<br />
anarchisták, zapatisták. Jellemző<br />
volt a szerzői jogokkal szembeni<br />
ellenérzés, valamint a terrorista<br />
módszertan és lobbizás általános<br />
ismereteinek felbukkanása. A<br />
zöld pártok értékei is a politikai<br />
spektrum baloldalához kötődnek.<br />
Érdekes volt, hogy több különböző<br />
mozgalom, gondolatvilág<br />
esetében találkoztam olyan<br />
utópikus gondolatokkal, amelyek<br />
a jelenlegi tendenciákat, technológiát<br />
stb. kritikátlanul ünnepelve<br />
fogalmazták meg a „ha erősebben<br />
pedálozunk, biztos sikerül”<br />
elvét. Ezek néha egészen körmönfont<br />
módon forgatták ki az<br />
eredeti elképzeléseit annak a<br />
gondolatvilágnak, amelynek szellemiségében<br />
elvileg születtek.<br />
2002 NYÁR FORDULAT 23
MODERN ÉS MODERN-BÍRÁLÓ ÖKOLÓGIA<br />
HA az ember beleolvas az<br />
ökológiai közgazdaságtan egyre<br />
szélesedő irodalmába, hamar<br />
kitűnik, hogy nagyon leegyszerűsítve<br />
kétféle hozzáállással lehet<br />
találkozni. Az első végig a modernen,<br />
a felvilágosodás hagyományán<br />
belül marad, amikor<br />
kezelni akarja a környezeti<br />
problémákat. A másik viszont<br />
kilép ebből a hagyományból, és<br />
sokszor nem egyszerűen más<br />
jellegű válaszokat keres a ökológiai<br />
problémákra, hanem nyíltan<br />
és eleve a modernizmust kritizálja,<br />
s eközben a természet és<br />
ember viszonyának defektusait<br />
érvként használja fel.<br />
Arra túlzás lenne vállalkozni,<br />
hogy az ökológiában,<br />
ökológiai közgazdaságtanban<br />
megjelenő vitákat a modernség –<br />
modernség-kritika szempontjából<br />
részletesen és teljességre<br />
törekedve feldolgozzuk. Ehelyett<br />
– igazodva egy rövidebb cikk<br />
keretei nyújtotta lehetőségekhez<br />
VARSÁNYI KORNÉL<br />
is – csak a vita néhány jellegzetességét<br />
igyekszünk felvillantani.<br />
1. A felvilágosodás hagyományára<br />
épülő ökológia<br />
Talán a dolgok közepébe<br />
vágva azzal kezdhetnénk, hogy<br />
minden a természet és az ember<br />
viszonyáról (illetve magáról<br />
a természetről illetve az emberről)<br />
vallott felfogáson múlik. A<br />
modernre ebből a szempontból<br />
az jellemező, hogy addig soha<br />
nem látott mértékben elválasztja<br />
egymástól e két szférát: a<br />
természetét és a társadalomét.<br />
A természetre úgy tekint, mint<br />
az emberi társadalmat körülvevő<br />
valóságra – nemhiába használja<br />
szívesebben a természet<br />
helyett a környezet szót –, mely<br />
egyrészt háttérként szolgál az<br />
emberi célok eléréséhez, másrészt<br />
korlátozza is azokat. A<br />
természetnek tulajdonított minden<br />
további, a fentieken túl-<br />
24 FORDULAT 2002 NYÁR
VARSÁNYI KORNÉL<br />
mutató szerepet és értéket hatályon<br />
kívül helyez a (metafizikus)<br />
humanizmussal és antropocentrizmussal<br />
(illetve a ráció<br />
hatalmával) összhangban. Ahogy<br />
Luc Ferry, a modern mai védelmezője<br />
írja: „Számunkra [a modernek<br />
számára] a természet holt<br />
betű. Szó szerint: a természet<br />
nem beszél már hozzánk, mert<br />
régóta – legalább Descartes óta –<br />
nem tulajdonítunk neki lelket,<br />
nem hiszünk abban, hogy ismeretlen,<br />
titkos erők népesítik be.”<br />
A természet ebben a hagyományban<br />
lényegében a természeti<br />
törvények halmazát jelenti,<br />
mely minden természeti jelenséget<br />
és természeti lényt meghatároz.<br />
Ebben a természetfelfogásban,<br />
felosztásban az egyedüli<br />
nem természeti lény az ember.<br />
Ez a fentiek miatt azt is jelenti,<br />
hogy az ember természet-ellenes<br />
lény: képes a természeti törvények<br />
vagyis a természet ellenében<br />
cselekedni. Ez adja a humanizmus<br />
és az antropocentrizmus<br />
alapját.<br />
A fentiek alapján a természeti<br />
törvények felismerése<br />
egyenlő a természet megértésével,<br />
s ezzel együtt a természet<br />
(át)alakításának képességével.<br />
Márpedig a felvilágosodás hagyománya<br />
szerint a fenti törvé-<br />
MODERN ÉS MODERN-BÍRÁLÓ ÖKOLÓGIA<br />
nyek felismerhetők (a tudomány<br />
szerepe). 4<br />
Mindezt jól összefoglalja a<br />
következő megállapítás: „Bizonyos<br />
értelemben a Modernitás<br />
az emberi zsenialitást igyekszik<br />
nekiszegezni a ’külső korlátoknak’,<br />
Prométheusz szellemében”<br />
[Redclift, 1993].<br />
Hogy is néz ki mindez az<br />
ökológiai közgazdaságtan felé<br />
közelítve?<br />
A modern egyik, a fentiekben<br />
még nem említett jellemzője<br />
a fejlődés-koncepció. A<br />
felvilágosodás után tapasztalt<br />
gazdasági fejlődés, mely az emberi<br />
szükségletkielégítés egyre<br />
magasabb szintjét tette lehetővé,<br />
egyfajta igazolását adta<br />
mindannak, amit a descartes-i<br />
fordulat és a francia forradalom<br />
jelentett. Az alapvetően célokban<br />
és hozzá rendelhető eszközökben<br />
gondolkodó modernitás<br />
számára így a gazdasági<br />
fejlődés, az állandó növekedés<br />
központi jelentőségű lett, s így<br />
4 Az eddigiek egészen Descartes illetve<br />
Bacon világnézetéig nyúlnak<br />
vissza: a világ feloldhatatlan felosztására<br />
Res Cogitansra és Res<br />
Extensára, a természet gépként,<br />
puszta mechanizmusként való felfogására,<br />
melyet a matematika segítségével<br />
megismerhető törvények<br />
szabályoznak illetve arra a felfogásra,<br />
miszerint a természetet a szolgálatunka<br />
kell állítani. Bővebben ld.<br />
Capra (1994).<br />
2002 NYÁR FORDULAT 25
MŰHELY<br />
ennek (mint célnak) rendelt s<br />
rendel alá szinte mindent. Ebből<br />
a szempontból a környezetnek<br />
két szerepe van: egyrészt alapanyagot<br />
és erőforrást biztosít a<br />
termeléshez (és annak bővüléséhez)<br />
vagyis eszközül szolgál,<br />
másrészt a természeti törvényeken<br />
illetve a végességen keresztül<br />
korlátozza azt. Ez utóbbi korlátozó<br />
funkció kapcsán merült fel<br />
a fenntartható fejlődés fogalma.<br />
Ez a kulcsszava a modernhez<br />
kötődő ökológiának, pontosabban<br />
ökológiai közgazdaságtannak.<br />
5<br />
Maga a koncepció egyáltalán<br />
nem új dolog. Elég csak Malthusra<br />
gondolni, aki az emberi<br />
népesség exponenciális növekedését<br />
vetette egybe a termelés<br />
lineáris növekedésével, és jósolt<br />
katasztrófát 6 . Ha ironikusak aka-<br />
5 Az ökológia jóval túlnyúlik a közgazdaságtan<br />
területén, társadalomelméleti,<br />
filozófiai vonatkozásai is vannak<br />
de még vallásiak is lehetnek. A<br />
modernitáshoz való kötödés viszont<br />
szükségtelenné és lehetetlenné teszi<br />
ezen területek érintését, újragondolását.<br />
Épp az a lényeg, hogy csupán a<br />
közgazdaságtanon és más, a témához<br />
kötődő diszciplínákon belül, vagyis<br />
pusztán a tudomány segítségével<br />
oldja meg a kérdéseket, hogy maga a<br />
felvilágosodás hagyománya érintetlen<br />
maradhasson.<br />
6 A cél és az eszköz illetve a korlátozó<br />
természeti törvények itt a termelésben,<br />
az alkalmazott technológiában<br />
5-82. OLDAL<br />
runk lenni, azt mondhatnánk,<br />
hogy hiányzott belőle a felvilágosodás<br />
tudományba és az emberi<br />
zsenialitásba vetett erős<br />
hite, miszerint minden korlát<br />
csak ma tűnik annak, s holnapra<br />
eltűnik.<br />
A fenntartható fejlődést,<br />
pontosabban a körötte folyó, a<br />
modernen belül maradó vitákat<br />
és gondolatokat ma az ismert<br />
hajó-hasonlattal lehetne jól<br />
összefoglalni. Ezek szerint<br />
adott a Föld (környezet) mint<br />
hajó, és a gazdaság mint teher.<br />
A cél továbbra is az, hogy a<br />
lehető legmagasabb anyagi életszínvonalat<br />
biztosítsuk magunknak,<br />
vagyis hogy minél<br />
inkább megterheljük a hajót, s<br />
két fő korlátot kell figyelembe<br />
venni. Egyrészt van egy abszolút<br />
mérce, egy abszolút terhelhetőség,<br />
mely felé nem lehet<br />
menni. Ez a termelésnagyság<br />
adott időpontban értelmezhető,<br />
de nagysága időben változhat (a<br />
technológiai fejlődés következtében).<br />
Ezzel a korláttal a<br />
makroökonómia lenne hivatott<br />
vannak összefoglalva: a természeti<br />
törvények és az adott tudásszint<br />
meghatározza, hogy bizonyos<br />
mennyiségű inputtal mennyit lehet<br />
termelni. S a cél – hogy minél többet<br />
– a korláttal közösen megadja,<br />
hogy hogyan lehet növelni a termelést.<br />
Malthus szerint legfeljebb<br />
líneárisan.<br />
26 FORDULAT 2002 NYÁR
VARSÁNYI KORNÉL<br />
foglalkozni. A másik korlát a<br />
teher elosztása a hajón. Ha a<br />
terhek egyenlőtlenül oszlanak el,<br />
akkor a hajó elsüllyedhet, vagyis<br />
ökológiai katasztrófa fenyeget.<br />
Ezen korlát a mikroökonómia<br />
területébe vág [Kerekes, 1993].<br />
Ha végignézzük a mikroökonómia<br />
e téren mutatott eredményeit,<br />
akkor újból a modernitás<br />
jellemző vízjeleire bukkanhatunk.<br />
Már a szóhasználatból és<br />
kérdésfeltevésekből alapvetően<br />
kitűnik a felvilágosodás hagyományának<br />
természetszemlélete.<br />
Az egyik alapvető kérdéskör<br />
az externáliák kérdése. Az a kérdés,<br />
hogy hogyan lehetne a termelés<br />
externális hatásait internalizálni,<br />
vagyis elérni, hogy a termelési<br />
döntés során költségnek<br />
tekintsenek olyan dolgokat, amik<br />
korábban kívül estek a gazdasági<br />
kalkuláción (pl. környezetszenynyezés).<br />
Ez egyrészt felveti –<br />
Pigou-nál nem annyira, de<br />
Coase-nál már egyértelműen – a<br />
tulajdonjog kérdését. A helyzet<br />
vagy annak legalábbis egy lehetséges<br />
olvasata az, hogy mivel a<br />
természetet a modern csak mint<br />
az emberi társadalom környezetét<br />
jelenti, így csak annyiban van<br />
igazán jelen, amíg hatással van,<br />
korlátozni képes a társadalmat<br />
célja elérésében. Amíg nem vált<br />
világossá, hogy az őserdők irtása,<br />
a folyók és a tenger szennyezése,<br />
MODERN ÉS MODERN-BÍRÁLÓ ÖKOLÓGIA<br />
az ózonlyuk elvékonyodását<br />
vagy az üvegázhatást okozó<br />
anyagok kibocsátása visszaüthet<br />
az emberre, vagyis korlátozó<br />
tényezőt jelent, addig mindez<br />
figyelmen kívül hagyható. Úgy<br />
is mondhatnánk, hogy ami ma a<br />
zöld mikroökonómia területén folyik,<br />
az nem az eddigi gazdasági berendezkedés<br />
és a világhoz való eddigi<br />
hozzáállás újragondolása és reformja,<br />
hanem a környezet határainak<br />
kitolása, a természet újabb területeinek<br />
bevonása az emberi kalkuláció<br />
körébe. Ennek legalábbis nem<br />
mondanak ellent a következő<br />
példaszerű kérdések: „Kinek a<br />
tulajdona a friss levegő, a tiszta<br />
folyó?” Itt az ember a természet<br />
újabb régióinak birtokosaként<br />
jelenik meg. A tulajdonjog<br />
kapcsán: „ki fizessen kinek a jó<br />
levegőért?” A környezet ezen<br />
újabb részei tehát most sem<br />
mások, mint adás-vétel tárgyai.<br />
Ehhez kötődhet a közlegelő<br />
tragédiája, s vele a természeti<br />
erőforrásokhoz való hozzáférés<br />
szabályozása. Eszerint a természet<br />
részei továbbra sem tekinthetők<br />
másnak, mint a erőforrásoknak,<br />
eszközöknek. 7 Ezt<br />
a végletekig a természeti erő-<br />
7 Természetesen ebbe a sorba illeszkedik<br />
a veszélyeztetett fajok megmentésének<br />
vagy bizonyos természeti<br />
szépségek megőrzése azáltal,<br />
hogy „beárazzuk” őket.<br />
2002 NYÁR FORDULAT 27
MŰHELY<br />
források menedzsmentje mint új<br />
tudományterület fokozza: már<br />
magában a névben minden<br />
megtalálható: természet mint<br />
puszta instrumentum az ember<br />
számára, s az a hit, hogy az ember<br />
a tudomány segítségével a<br />
tulajdonának vallott környezetet<br />
nem csupán megérti, de igazgatni<br />
is képes azt – a maga céljainak<br />
alárendelve.<br />
A zöld makroökonómia mint<br />
a fenntartható fejlődés nehezebb<br />
feltételének vizsgálója szemléletében<br />
szintén erősen magán hordozza<br />
a fentebb már sűrűn emlegetett<br />
jegyeket. Csak épp a<br />
modern számára optimista válaszokkal<br />
marad adós (egyelőre?).<br />
Az egyik legfőbb gondot,<br />
mellyel a makroökonómia szembenéz,<br />
Georgescu-Roegen (1971)<br />
az entrópiatörvény problémájaként<br />
nevezi meg. Ezt tömören<br />
talán úgy lehetne összefoglalni,<br />
hogy az ember számára csak az<br />
alacsony entrópiájú („rendezett”)<br />
energiaforrások felhasználhatók,<br />
amelyek aztán a felhasználás után<br />
magas entrópiájú anyagként kerülnek<br />
vissza környezetbe. Egy<br />
zárt rendszer entrópiája az alacsony<br />
szinttől a magas szintig (a<br />
teljes rendezetlenség felé) halad.<br />
Az entrópia szintje tehát akkor<br />
csökkenhet, ha a rendszerbe<br />
kívülről egy alacsony entrópiájú<br />
dolog kerül. Ez a Föld esetében<br />
5-82. OLDAL<br />
a Napból érkező sugaraknak<br />
felel meg. A sugarakkal „megfelelően”<br />
érintkező dolgok entrópiája<br />
tehát csökken, illetve az<br />
ezen dolgokkal érintkező további<br />
dolgok entrópiája is. Így<br />
válhatnak hasznosítható energiaforrássá<br />
az élőlények, illetve<br />
az élettelen dolgok közül pl. a<br />
szél-, és vízenergia, vagy egy<br />
más csoportjuk, az alacsony<br />
entrópiát konzervként megőrző<br />
szénhidrogének. Az egész lényegében<br />
nem vezet máshová,<br />
mint az erőforrások szokásos<br />
felosztásához megújuló és nem<br />
megújuló erőforrásokra. Vagyis<br />
a környezet elemei itt is csak<br />
emberi felhasználásra való alkalmasságuk<br />
és korlátozó voltuk<br />
alapján kerülnek megítélésre.<br />
A modernitás szemszögéből<br />
nézve a társadalmi céloknak<br />
(konkrétan a magas és növekvő<br />
de egyben fenntartható életszínvonal<br />
biztosításának) egy<br />
újabb korlátozó feltétel mellett<br />
kell teljesülniük. Ez konkrétan<br />
azt jelenti, hogy ha a gazdaság<br />
akkor lesz hosszútávon fenntartható,<br />
ha teljes egészében<br />
visszatér a megújuló erőforrások<br />
használatára, s erre annyi idő<br />
áll rendelkezésre, amíg a szénhidrogén-<br />
és uránérc-készletek<br />
tartanak. 8<br />
8 S akkor még mindig ott van a korlátos<br />
nyersanyagbázis kérdése is.<br />
28 FORDULAT 2002 NYÁR
VARSÁNYI KORNÉL<br />
Hogy ez az átmenet hogyan<br />
zajlik le, és miért zajlana le, arra<br />
nincs egyértelmű válasza a<br />
makroökonómiának. Nagyjából<br />
csak a modernség azon optimizmusa<br />
marad, miszerint ami<br />
ma megoldhatatlan problémának<br />
látszik, az holnapra eltűnik, köszönhetően<br />
az emberi zsenialitásnak<br />
és a tudománynak. Ez<br />
viszont egyelőre egy utópikus,<br />
optimista jövőkép. A tudományba<br />
vetett hiten kívül most semmi<br />
sem látszik alátámasztani azt,<br />
hogy az ökológiai katasztrófa<br />
elkerülhetővé, állandóan elodázhatóvá<br />
válik. Vagyis éppúgy<br />
gondolkodhatnánk negatív forgatókönyvekben<br />
is 9 . Ez átvezet<br />
bennünket a modernizmust kritizáló<br />
ökológiai irányzatokra.<br />
2. A modernkritikus ökológiák<br />
A modernitáson kívül álló<br />
ökológiai irányzatok, (melyeket<br />
szokás radikális vagy mélyökológiának<br />
is nevezni) általában egy<br />
átfogóbb modernségkritika ré-<br />
9 Különböző forgatókönyveket mutat<br />
be például Somogyi (1997). Szerepel<br />
köztük a tudományba vetett optimizmus<br />
is „kolumbuszi út” néven.<br />
Emellett azonban leír három másik<br />
jövőképet, melyek között szerepelnek<br />
negatívak is, s közös jellemzőjük a<br />
moderntől való eltávolodás valamilyen<br />
irányban.<br />
MODERN ÉS MODERN-BÍRÁLÓ ÖKOLÓGIA<br />
szei csupán. Tehát nem feltétlenül<br />
valamilyen ökológiai katasztrófától<br />
való félelem szüli<br />
őket.<br />
A modernt sokféle irányból<br />
és különböző intenzitással lehet<br />
kritizálni. Miután mindezek a<br />
kritikák ökológiai vetületében is<br />
megjelennek, így nem lehet<br />
egységesen beszélni egy egységes<br />
mélyökológiáról. Sok esetben<br />
jóval nagyobb a szakadék<br />
két modernkritikus ökológiai<br />
irányzat közt, mint amekkora<br />
szakadék a moderntől elválasztja<br />
őket.<br />
Nagy vonalakban a következő<br />
típusok nevezhetők meg.<br />
Egyrészt lehet támadni a<br />
modernt a premodern szemszögéből:<br />
egy romantikus nézőpontból,<br />
mely egy szélsőséges<br />
változatban szélsőjobbos<br />
irányt vehet. Hasonlóképp lehet<br />
támadni egy posztmodern<br />
szemszögből (mely eleve nem<br />
takar egy egységes irányzatot)<br />
vagy egy progresszív baloldali<br />
szemszögből, mely szintén lehet<br />
szélsőséges is. De talán<br />
nincs is értelme az efféle tipizálásnak,<br />
s most nem is lehet<br />
célunk, hogy akárcsak néhányat<br />
is részleteiben bemutassunk.<br />
Ehelyett a felvilágosodás hagyományát<br />
féltő Ferry 1994-es<br />
könyvére reagálva néhány kérdés<br />
esetén azt próbáljuk meg-<br />
2002 NYÁR FORDULAT 29
MŰHELY<br />
nézni, mennyire lehetnek jogosak<br />
Ferry aggályai az ún. mélyökológiával<br />
szemben.<br />
Ferry lényegében annak a félelmének<br />
ad hangot, hogy a felvilágosodás<br />
humanizmusát és<br />
absztrakt emberképét megkérdőjelező<br />
ökológiai irányzatok<br />
egyrészt veszélyeztetik a demokráciát,<br />
mivel vagy absztrakt emberkép<br />
híján – állítása szerint –<br />
eleve kizárja a társadalmi párbeszéd<br />
és konszenzus lehetőségét,<br />
vagy olyan emberképe van, mely<br />
az embert újra a természet részévé<br />
teszi, s lemond szabadságáról,<br />
s így megszűnik etikai lény lenni.<br />
Illetve fél attól, hogy a túlzott<br />
(romantikus) természetszeretet<br />
együtt jár a hasonlóan intenzív<br />
embergyűlölettel, vagyis újból<br />
tért nyer a szélsőjobb (és szélsőbal),<br />
s a felsorolást még alig<br />
kezdtük el. De idézzünk is a<br />
könyvből: „a mély-ökológia ideáltípusának<br />
bemutatásakor alkalmam<br />
volt azt kifejteni, melyek<br />
a legnyilvánvalóbb torzulásai<br />
ennek az új hitvallásnak: a radikális<br />
antimodernizmus a tekintélyelvű<br />
politikai modellek térhódításának<br />
készíti elő a terepet,<br />
az erkölcs tudományosítása elkerülhetetlenül<br />
dogmatizmushoz<br />
vezet, a természet istenné magasztosítása<br />
az embert gyökerei<br />
megfosztásával gyanúsított modern<br />
kultúra elvetésével jár<br />
5-82. OLDAL<br />
együtt, a különbözőségek dicsőítése<br />
gyakran ellenséges a<br />
köztársasági közösségformával<br />
stb.” [Ferry, 1994. 267. o.]<br />
Mindezzel kapcsolatban a<br />
következő aggályok merülhetnek<br />
fel, amiket később igyekszem<br />
majd kifejteni: már első<br />
pillantásra gyanús, hogy Ferry<br />
sok – mint fentebb láttuk –<br />
egymástól távol álló és ellentmondó<br />
irányzatot mos össze,<br />
méghozzá tendenciózusan: a<br />
negatív lehetőségeket kiemelve.<br />
Másrészt sok kritika azon természet-ember<br />
kettősség nézőpontjából<br />
fogalmazódik meg,<br />
amely csak a modernista szemléletnek<br />
része.<br />
Az első kritika előzetes és<br />
nem elégséges alátámasztására<br />
álljon itt néhány sor a könyv<br />
azon fejezetéből, mely a náci<br />
ökologizmust mutatja be: „A<br />
liberalizmus ideológiájára utal [a<br />
náci] Schoenichen az 1935-ös<br />
[természetvédelmi] törvény<br />
védésekor: ’A kultúra általában<br />
és a városiasodás elmossa a<br />
különbségeket, szakadatlanul<br />
visszafojtja a tiszta és eredeti<br />
nemzeti lényeg érvényesülését,<br />
a gazdaság racionalizálása pedig<br />
lassanként eltünteti a tájak eredeti<br />
jellemvonásait.’ Szükséges<br />
tehát – e megoldást egyaránt<br />
átveszik a hagyományőrző forradalmárok<br />
és a hatvanas évek<br />
30 FORDULAT 2002 NYÁR
VARSÁNYI KORNÉL<br />
baloldali mozgalmai, Heidegger<br />
és Marcuse, Alain de Benoist és<br />
Félix Guattari – visszahozni a<br />
többes számot és a csoportok,<br />
egyének közötti különbségtételt.<br />
Így lehet szembeszállni a Világkapitalizmus<br />
mozgatóerejével, a<br />
hatalmas egységesítéssel, az<br />
’elamerikaiasítással’.” [Ferry,<br />
1994., 222. o.] Látható, hogy<br />
nem csupán egymással egyébként<br />
szembenálló csoportokat sikerült<br />
azonos nevezőre hoznia, de<br />
olyan embereket is, mint a náci<br />
Schoenichent (illetve a szóban<br />
forgó törvény alapelveit lefektető<br />
Hitlert is!) és Marcuse-t. 10 No de<br />
ne menjünk ennyire előre.<br />
A könyv mintegy felében ama<br />
kérdés van terítéken, miszerint<br />
adhatók-e jogok az állatoknak<br />
vagy akár az azon túli természeti<br />
lényeknek és dolgoknak vagy<br />
sem. A Ferry által idézett mélyökológus<br />
szerzők természetesen<br />
a jogok megadása mellett vannak,<br />
legalább az állatok számára,<br />
s a jelenlegi elfogadhatatlan helyzetet,<br />
ahol a jog és az érték kizárólag<br />
az ember privilégiuma, a<br />
karteziánus hagyomány humanizmusának<br />
és antropocentrizmusának<br />
tudják be.<br />
10 Mellesleg kicsit később Habermasról<br />
pozitívan nyilatkozik, ezzel – kicsit<br />
ironikusan szólva – a szokásosnál<br />
jobban elválasztja egymástól a frankfurti<br />
iskola két generációját egymástól.<br />
MODERN ÉS MODERN-BÍRÁLÓ ÖKOLÓGIA<br />
Mindezzel azonban egy komoly<br />
gond van. A jog alapvetően<br />
emberi fogalom, az emberek<br />
közti viszonyok szabályozására<br />
lett „kitalálva”. Itt egyet kell<br />
értenünk Ferry-vel, miszerint<br />
azt a jogot, ami alapvetően épít<br />
a felelősség elvére, s így döntési<br />
szabadságot feltételez, nehezen<br />
terjeszthető ki az emberen túlra.<br />
A mély-ökológia számára<br />
azonban a jogalanyiság kiterjesztése<br />
csak egy konkrét út<br />
lehet a karteziánus humanizmus<br />
meghaladására. Ferry viszont<br />
ezt fordítva állítja be: úgy építi<br />
fel ellenérveit, mintha a mélyökológia<br />
elsősorban a jogok<br />
kiterjesztésében lenne érdekelt,<br />
ami mellesleg a karteziánus<br />
emberközpontúságról való<br />
lemondást is jelenti. Úgy tűnhet,<br />
hogy a modernhez kritikusan<br />
álló ökológia itt csapdába<br />
került. Elfogadta egy olyan jogrendszer<br />
alapjait, mely alapvetően<br />
a felvilágosodás hagyományára<br />
épült, s ezt próbálta kiterjeszteni<br />
a természet felé. Ezt<br />
a „fából vaskarika”-stratégiát<br />
azonban valószínűleg az az<br />
igény tette szükségessé, hogy<br />
konkrét ügyekben eredményt<br />
lehessen elérni. Az Egyesült<br />
Államokban ugyanis – mint<br />
Ferry is írja – csak az indíthat<br />
pert, akinek érdekei közvetlenül<br />
2002 NYÁR FORDULAT 31
MŰHELY<br />
sérülnek. Ha tehát egy embertől<br />
távoli vidéken egy ökoszisztémát<br />
megbontanak, pl. egy ipartelep<br />
odatelepítésével, akkor ez ellen<br />
nem lehet jogi úton fellépni,<br />
hiszen egyetlen ember érdeke<br />
sem sérül közvetlenül, az ökoszisztéma<br />
pedig nem jogalany. Itt<br />
két út lehet: vagy az egész természethez<br />
való hozzáállást s vele a<br />
jogrendszert alapjaiban és egy<br />
lépéssel megváltoztatni, vagy<br />
csak egyszerűen a meglévő jogrendszerbe<br />
becsempészni azzal<br />
nem teljesen koherens, de a célnak<br />
megfelelő kiegészítéseket (ti.<br />
a természet jogalanyiságát). Nyilván<br />
az utóbbi a könnyebben<br />
keresztülvihető, így a gyakorlat<br />
szempontjából jobb az elsőnél.<br />
Viszont alkalmat nyújt a<br />
modernitás védelmezőinek az<br />
ökologizmus rossz színben való<br />
feltüntetésére.<br />
Nézzük azonban, hogy mi<br />
történik, ha a karteziánus emberközpontúság<br />
kritikája nem lép<br />
bele a fenti csapdába, és eleve azt<br />
a fajta dichotómiára épülő<br />
szemléletmódot kérdőjelezi meg,<br />
mely az emberi társadalmat és a<br />
természetet Descartes óta a nyugati<br />
világban elválasztja. Ekkor,<br />
mint mindjárt látjuk, a karteziánus<br />
felosztás megkérdőjelezése<br />
nem feltétlenül azonos a két<br />
szféra teljes egységesítésével.<br />
5-82. OLDAL<br />
Ferry a két szféra egyesítésének<br />
kapcsán félti a modern<br />
„gyökértelenségre” alapuló<br />
kultúrát, ahol gyökértelenség<br />
alatt valami olyasmit ért, hogy<br />
nincs determinálva egy kötelező<br />
jellegű hagyomány, például egy<br />
nemzeti jelleg alapján, vagyis az<br />
emberi szabadságban (s nem<br />
meghatározottságban) gyökerezik.<br />
Márpedig a természethez<br />
való visszatérést – mint említettük<br />
– ennek feladásaként, az<br />
ember természeti lényként való<br />
elismeréseként tudja csak értelmezni.<br />
Nos egy ellenpéldaként felhozhatjuk<br />
Cézanne, Rilke, és a<br />
hozzájuk kötődő Heidegger<br />
néhány gondolatát.<br />
„Van Gogh mellett ma Cézanne-t<br />
emlegetik a ’modern<br />
művészet atyjaként’. Ő fektette<br />
le a képi közeg autonómiájának<br />
végső alapjait. A XX. század<br />
művészei, főleg Picasso, végtelenül<br />
sokat tanultak Cézanne<br />
formanyelvéből – de költők és<br />
filozófusok is merítettek tőle.”<br />
[Jamme, 1991] Ez alapján Cézanne-t<br />
nem érheti olyan vád,<br />
hogy „veszélyes” nézeteivel és<br />
működésével „bomlasztotta”<br />
volna a nyugati kultúrát, s még<br />
csak az sem vethető a szemére,<br />
hogy romantikus érzelmektől<br />
fűtve a múltba, a premodernbe<br />
menekült volna.<br />
32 FORDULAT 2002 NYÁR
VARSÁNYI KORNÉL<br />
Idézzük tovább Jammét:<br />
„1877 után Cézanne […] túllép<br />
az impresszionisztikusan barátságos<br />
tárgyakon és felfedez egy<br />
másik, nem embernek szolgáló természetet<br />
[kiemelés V.K.]”, majd egy<br />
idézet következik a festő egy<br />
leveléből: „Nem tudom megvalósítani<br />
azt az intenzitást,<br />
amely érzékeim előtt kifejlik,<br />
nem vagyok birtokában a természetet<br />
éltető csodás színgazdagságnak”.<br />
Majd ismét Jamme interpretálásában:<br />
„A művészet,<br />
hangzik hitvallása, a természetet<br />
nem utánozza; a művészet a<br />
természet és a szellem saját törvényszerűségekkel<br />
bíró szintézise.”<br />
Nos mit jelenthet az, hogy<br />
nem embernek szolgáló természet,<br />
s ennek fényében mit érthetünk<br />
„impresszionisztikusan<br />
barátságos” tárgyakon?<br />
A „barátságos” tárgyakon<br />
minden bizonnyal az embernek<br />
szolgáló természetet kell érteni,<br />
vagyis azt a természet-ember<br />
felosztást, melyet az eddigiekben<br />
Redclifttel egyetértve a modernhez<br />
kötöttünk. Ezen felosztás az<br />
eddigiekben elég rideg képet<br />
festett a természetről: csupán<br />
mint anyagi szükségletek kielégítésének<br />
eszközei jelentek meg a<br />
környezet tárgyai. Ehhez a<br />
szemlélethez képest Ferry is elmozdul,<br />
de végig a modernen<br />
MODERN ÉS MODERN-BÍRÁLÓ ÖKOLÓGIA<br />
belül marad, megőrzi annak<br />
sajátos humanizmusát és emberközpontúságát.<br />
Konkrétan<br />
azt állítja, hogy ha nem is tulajdonítunk<br />
belső értéket, sőt lelket<br />
a természet egyes részeinek,<br />
attól még kiválthatnak belőlünk<br />
érzelmeket, azokat szépnek,<br />
kellemesnek, szeretetreméltónak<br />
találhatjuk, vagy épp ellenszenvesnek,<br />
de csak annyiban,<br />
amennyiben visszatükrözik sajátosan<br />
emberi jellegünket,<br />
amennyiben hasonlítanak ránk.<br />
S ezen az alapon azt javasolja,<br />
hogy a természet azon részeit<br />
kell megőriznünk, amik számunkra<br />
rokonszenvesek. Ehhez<br />
képest lehet majd értelmezni<br />
Cézanne „nem embernek<br />
szolgáló” természetét. Mint<br />
majd a további idézetekből<br />
kiviláglik, ez gyökeresen más<br />
természetkép és így természetember<br />
viszony, mint amit a<br />
modern kapcsán megismertünk.<br />
Itt még két dolgot érdemes<br />
megjegyezni: az egyik, hogy<br />
Cézanne láthatólag lemond<br />
arról a nagyfokú önbizalomról,<br />
hogy úgy gondolja, a természetet<br />
teljes egészében képes<br />
befogadni és megérteni 11 . A<br />
11 Az is kiérezhető azonban, hogy<br />
Cézanne a természetet jóval gazdagabban<br />
hagyja megjelenni, mint a<br />
modern tudomány.<br />
2002 NYÁR FORDULAT 33
MŰHELY<br />
másik hogy ez a váltás, a korábbi<br />
természet-ember kettősség elhagyása<br />
nem jelenti Cézanne-nál a<br />
természet és ember teljes összemosását,<br />
egy szintre helyezését.<br />
Erre utal a művészet, mely sajátosan<br />
emberi tevékenység, s mely<br />
Cézanne felfogásában összeköti<br />
a természetet és szellemet.<br />
„Cézanne a ’látás megváltozatását’<br />
kezdeményezi, aminek az<br />
a lényege, hogy ’a valóságot kizárólag<br />
mint a szem történését kell<br />
megragadni, minden állítólagos<br />
tudást ki kell iktatni’.”<br />
Cézanne tehát azt kívánja elérni,<br />
hogy más is lássa ezt a másik,<br />
az ember nélküli természetet.<br />
Ezt kívánja képein elérni a színek<br />
sajátos használatával. A látás<br />
megváltoztatásának szükségességét<br />
egyrészt magára érti, de<br />
ugyanúgy a nézőre is, aki képei<br />
előtt áll. „Minden állítólagos<br />
tudást ki kell iktatni.” Másképp:<br />
le kell magunkban bontani a<br />
modern világ által belénk nevelt<br />
látásmódot. Ha engedjük, hogy<br />
sajátosan humanistára és emberközpontúra<br />
nevelt tudatunk értelmezze<br />
a látottakat, nem láthatjuk<br />
másképp a természetet,<br />
mint eddig. Ki kell hát iktatnunk<br />
állítólagos tudásainkat. Erre utal<br />
Cézanne.<br />
„A dolgok ’lelkének’ kibontása<br />
izgatta: ’Azt hiszik, hogy egy<br />
cukortartónak nincs arculata,<br />
5-82. OLDAL<br />
nincs lelke. De ez naponta változik.<br />
Tudni kell fogni őket,<br />
körül kell hízelegni őket, ezeket<br />
az urakat. – Ezek a poharak,<br />
ezek a tányérok, ezek beszélgetnek<br />
egymással, meghitt szavakat<br />
váltanak egyre’. […] A<br />
dolgok az ő szemében nem egyszerűen<br />
a rendelkezési állományába utalt<br />
eszközök: ’[…] Miért szabdaljuk<br />
föl a világot? Önzésünk tükröződik<br />
ebben? Mindent használatba akarunk<br />
venni.’ [kiemelés V.K.]”.<br />
Az utóbbi idézetekben hemzsegnek<br />
az olyan gondolatok,<br />
melyeket Ferry könyvében veszélyesen<br />
antihumanista, a felvilágosodás<br />
minden eredményét<br />
nivelláló és így demokráciaellenes<br />
gondolatoknak titulált.<br />
Azt azonban már érezhettük<br />
korábban is, hogy itt szó<br />
sincs antihumanizmusról, emberellenességről.<br />
Ha már mindenképp<br />
ezt a szót kell használni,<br />
egy másfajta, nem a modern<br />
alapjául szolgáló, „mindent<br />
használatba venni akaró”<br />
humanizmusról van itt szó,<br />
hanem olyanról, amely képes a<br />
dolgokkal más jellegű, – Rilke<br />
kifejezésével – belső kapcsolatot<br />
teremteni: nem tárgyként,<br />
hanem dolgokként tekinti a<br />
dolgokat. 12<br />
12 Rilke Cézanne-ról írt leveleiben a<br />
képek kapcsán a „megjelenő<br />
dologgáválást” ünnepli. S a dolgok-<br />
34 FORDULAT 2002 NYÁR
VARSÁNYI KORNÉL<br />
„Rilke abban a képben foglalja<br />
össze Cézanne művészetének<br />
reá tett hatását, hogy legszívesebben<br />
’minden pillanatban a<br />
földre tennénk a kezünk, mint az<br />
első ember’; […] mindez nagyon<br />
közel áll Merleau-Ponty érzéséhez,<br />
aki négy évtizeddel később<br />
azt írja, hogy Cézanne az első<br />
szót kimondó ember nehézségeit<br />
élte át.”<br />
Vagyis Cézanne modernségellenessége<br />
korántsem jelentette<br />
az emberi szabadság feladását.<br />
Sőt sokkal szabadabb embert<br />
képzelte el, mint a modern.<br />
S végül térjünk rá még két<br />
fontos kérdésre: az absztrakt<br />
emberképre és ennek kapcsán az<br />
emberi különbözőség és a demokrácia<br />
kérdésére.<br />
Cézanne (és részben Rilke is),<br />
mint már utaltunk rá, a XX. század<br />
több filozófusára is hatással<br />
volt, mindenekelőtt Heideggerre<br />
és Merleau-Pontyra. 13 Velük a<br />
filozófia több „ága” is bekerül<br />
látószögünkbe, úgymint fenomenológia,<br />
hermeneutikai fenomenológia,<br />
egzisztencializmus.<br />
Mindezen „szellemi áramlatokban”<br />
közös, hogy emberké-<br />
ról mint „az élő, a megélt, a minket is<br />
tudó” dolgokról beszélt. [Jamme,<br />
1991].<br />
13 Heidegger Cézanne kapcsán egyenesen<br />
arról beszélt, hogy „az ő gondolati<br />
útja a maga módján megfelel Cézanne<br />
művészeti útjának”. [uo.]<br />
MODERN ÉS MODERN-BÍRÁLÓ ÖKOLÓGIA<br />
pük nem absztrakt. Maga Ferry<br />
is idéz például Sartre Az egzisztencializmus<br />
humanizmus című<br />
röpiratából, konkrétan annak<br />
alátámasztására, hogy az ember<br />
több, minőségileg más, mint az<br />
állatok vagy a más természeti<br />
lények és dolgok, s ez a mássága<br />
abból fakad, hogy alapvetően<br />
szabad, míg a többi létező<br />
eleve meghatározott. Azonban<br />
Ferry itt véleményem szerint<br />
csúsztat, vagy legalábbis elhallgat<br />
dolgokat. Az egzisztencializmus<br />
ugyanis a felvilágosodás<br />
hagyományát kritizálja, ebből<br />
született. Ráadásul az emberi<br />
szabadság az egzisztencialistáknál<br />
éppen azzal függ össze,<br />
abból következik, hogy elveti az<br />
absztrakt emberképet. Sartre is<br />
úgy véli, hogy az ember nem<br />
eleve valamilyen, hanem maga<br />
dönt arról hogy milyen lesz.<br />
Ahogy Kierkegaard mondja:<br />
minden pillanatban választjuk<br />
önmagunkat. Vagyis döntéseink<br />
összessége vagyunk. Heidegger<br />
úgy ír erről, hogy az ember<br />
mindig csak a konkrét helyzetekben,<br />
vagyis csak a világba<br />
belehelyezve létezik [Dasein<br />
mint világban-benne-lét]. Az<br />
ettől elvonatkoztató vagyis<br />
absztrakt emberkép csak konstrukció.<br />
14<br />
14 Ennek fényében még világosabb,<br />
hogy Cézanne számára miért sokkal<br />
2002 NYÁR FORDULAT 35
MŰHELY<br />
Az absztrakt emberkép hiánya<br />
mintegy maga után vonja az<br />
absztrakt, objektív erkölcs létjogosultságánakmegkérdőjelezését,<br />
ami szintén épp a nyugati<br />
filozófiai hagyománnyal áll<br />
szemben, azzal a hagyománnyal,<br />
amire a tudomány mellett leginkább<br />
épít a modern. 15 Az erkölcsi<br />
megfontoláso teljes egészében<br />
az egyén szintjére kerülnek.<br />
Ez épp a dogmatizmus illetve a<br />
tudományos erkölcs ellentéte.<br />
Már csak arra térünk ki, hogy<br />
az absztrakt emberkép és objektív<br />
erkölcs hiánya nem jelent azt,<br />
hogy azt mindenféle emberi párbeszéd<br />
és így társadalmi megegyezés<br />
lehetetlen. A kommunikáció<br />
éppen egy fontos kulcsszó.<br />
Az egzisztencialistáknál említhetnénk<br />
itt például Jasperst, aki<br />
mint mondja, nem élhet ki-ki a<br />
maga elszigeteltségében. Vagy<br />
hivatkozhatnánk Buber, illetve<br />
tanítványa, a fenomenológus<br />
Lévinas, s mellette a Heideggertanítvány<br />
hermeneuta Gadamer<br />
életművére is, ahol középponti<br />
helyen szerepel többek közt a<br />
Másik illetve a párbeszéd (nyelv)<br />
kérdése. Természetesen fel lehetne<br />
hozni negatív példákat is,<br />
de ilyen példákat mi is említhetnénk<br />
– talán könnyebben is – a<br />
szabadabb az ember, mint a modern<br />
szemében.<br />
15 Vö. Redclift (1993)<br />
5-82. OLDAL<br />
Ferry által védelmezett modern<br />
hagyományból.<br />
Mindezzel talán sikerült<br />
megmutatni, hogy létezhet vagy<br />
kifejthető egy olyan ökológiai<br />
gondolat – az egzisztencializmussal<br />
valamiképp rokon hermeneutikai<br />
fenomenológia<br />
alapjain –, mely elveti a modern<br />
ember-természet felosztását, a<br />
karteziánus humanizmust, s<br />
mégsem foglalja magában –<br />
legalábbis nem lényegéből fakadóan<br />
– azon veszélyeket,<br />
melyeket a modern védelmezői,<br />
mint Luc Ferry általában a<br />
mély-ökológiához kapcsolhatnak.<br />
Összefoglalás<br />
A zöld közgazdaságtan<br />
irányzatai általában csak meglehetősen<br />
szűk értelemben tartalmaznak<br />
alternatív gondolatokat:<br />
betagozódnak abba a<br />
karteziánus hagyományba, mely<br />
a természetet és az embert<br />
végletesen szétválasztja, s a<br />
természetet csak mint az emberi<br />
társadalom környezetét képes<br />
értelmezni. S maga a kérdésfeltevés,<br />
hogy miként lehet<br />
fenntarthatóvá tenni a fejlődést,<br />
szintén a felvilágosodás hagyományából<br />
ered.<br />
A valódi alternatívának tekinthető<br />
irányzatok ezért magát<br />
36 FORDULAT 2002 NYÁR
VARSÁNYI KORNÉL<br />
a fenti felosztást kell, hogy felülvizsgálják,<br />
vagyis kritikusnak kell<br />
lenniük a modernnel szemben.<br />
Tény, hogy a modern-ellenesség<br />
akár szélsőséges, pl. ökofasiszta<br />
formában is jelentkezhet, de ez<br />
alapján nem vethető el a<br />
modernt kritizáló ökológia minden<br />
irányzata. E dolgozat igyekezett<br />
felvillantani egy olyan<br />
MODERN ÉS MODERN-BÍRÁLÓ ÖKOLÓGIA<br />
modernitás-kritikát, melynek<br />
ökológiai mondanivalója is van,<br />
s mégsem kell, hogy önkényuralmi<br />
rendszerhez vezessen;<br />
amely nem antihumánus, és az<br />
emberi szabadságot (melyet a<br />
felvilágosodás hívei a legjobban<br />
féltenek) inkább kiterjeszti,<br />
mintsem szűkítené.<br />
2002 NYÁR FORDULAT 37
MŰHELY<br />
CAPRA, Fritjof: A newtoni világgépezet<br />
FERRY, Luc: Új rend: Ökológia.<br />
Mérleg-sorozat, Budapest<br />
1994.<br />
GEORGESCU-ROEGEN, Nicolas:<br />
The entropy Law and the<br />
Economic Problem. The Development<br />
in Ecological<br />
Economics 1971 pp. 237-<br />
246.<br />
KEREKES Sándor: A Janus-arcú<br />
közgazdaságtan. Ökotáj 4.<br />
1993. nyár 15-19. o.<br />
JAMME, Christoph: Ahogy a dolgok<br />
veszendőbe mennek.<br />
IRODALOM<br />
5-82. OLDAL<br />
CÉZANNE – RILKE –<br />
HEIDEGGER. In: Utak és<br />
tévutak. A budapesti Heidegger-konferenciaelőadásai.<br />
(Szerk. Fehér M. István.)<br />
Atlantisz, 1991.<br />
REDCLIFT, Michael: Sustainable<br />
Development: Needs, Values,<br />
Rights. Environmental<br />
Values 2 (1993) pp. 3-20.<br />
SOMOGYI Ferenc: A vegyesgazdaság<br />
evolúciós perspektívái.<br />
Veszprémi Egyetemi Kiadó,<br />
Veszprém, 1997.<br />
38 FORDULAT 2002 NYÁR
MIVEL ÉRTÉK-EL?<br />
A döntéshozásról és a környezetgazdaságtani<br />
értékelési eljárásokról<br />
A NAPJAINKBAN egyre fokozódó<br />
környezeti terhelés eredményeképpen<br />
a politikában, a gazdaságban<br />
és a civil társadalomban<br />
egyaránt előtérbe került a környezetvédelem<br />
kérdése. Ezzel<br />
kapcsolatban számos kérdés<br />
fogalmazódhat meg: Mit kell<br />
tennünk? Valóban katasztrófával<br />
fenyeget-e a jelenlegi életmódunk<br />
folytatása? Ha igen, hogyan kerülhetjük<br />
ezt el? Kinek mit kell<br />
tennie, kié a felelősség?<br />
A közgazdaságtan főárama 16<br />
úgy tűnik, megpróbál reagálni az<br />
új helyzetre, és például az<br />
externáliák (Pigou [1920]), illetve<br />
a tulajdonjogok kérdésére (Coase<br />
[1960]) vezet vissza néhány<br />
problémát. Új és szerencsére<br />
egyre szélesebb skálán mozogva<br />
16 Továbbiakban, amikor a közgazdaságtanra<br />
vagy a közgazdászokra hivatkozok<br />
az itt említett neoklasszikus<br />
hagyományra épülő főáramú közgazdaságtanra,<br />
illetve annak követőire<br />
gondolok.<br />
TUKACS ANDRÁS<br />
születnek megoldási javaslatok a<br />
természet megóvása érdekében.<br />
Ám így a piaci logika egyre több<br />
tényezőre (természeti javak) kiterjed,<br />
amelynek célja a mennyiségileg,<br />
monetáris egységekben<br />
meghatározható nettó haszon<br />
elérése. Vannak közgazdászok,<br />
akik a megoldást a természet<br />
nyújtotta szolgáltatások számszerűsítésében<br />
vélik felfedezni. Azaz<br />
ha megfelelően, pénzben kifejezünk<br />
minden költséget és hasznot,<br />
ami a környezethez kapcsolódik,<br />
akkor már a piaci folyamatokon<br />
keresztül eljutunk a<br />
kívánt eredményhez (Holland<br />
[1995]). A környezetpolitikai<br />
kérdések viszont sokkal összetettebbek<br />
ennél, számos más,<br />
nehezen strukturálható heterogén<br />
célt kell megvalósítaniuk,<br />
ezért csupán a piacra hagyatkozva<br />
nem juthatunk megfelelő<br />
eredményekre. Ehhez a piacon<br />
kívüli társadalmi értékbecslésre<br />
2002 NYÁR FORDULAT 39
MŰHELY<br />
/egyeztetésre/ van szükség.<br />
(Kapp [1983])<br />
A kérdés tehát adott: Szabade<br />
a környezetgazdaságtan kínálta<br />
módszertannal pénzbeli értéket<br />
adnunk a természeti erőforrásoknak<br />
17 ? A következő írás arra<br />
vállalkozik, hogy megmutassa<br />
mik azok az okok, amelyek „eltorzíthatják”<br />
az értékelés eredményét,<br />
és a neoklasszikus elméletből<br />
levezetett környezetértékelési<br />
módszerek a gyakorlatban<br />
milyen gondokkal szembesülnek,<br />
ugyanakkor megpróbál<br />
betekintést nyújtani egy más<br />
jellegű döntési eljárásba.<br />
Értékeléssel elérendő cél<br />
A környezetértékelés elsősorban<br />
a döntéshozatalon keresztül<br />
járulhat hozzá a természet<br />
megóvásához. Mivel az életünk<br />
során folyton választásra kényszerülünk,<br />
a döntések elkerülhetetlenek.<br />
A döntési folyamat<br />
részeként kiértékeljük a különböző<br />
lehetőségeket, és utána ez<br />
alapján választunk közülük. Az<br />
értékelés során megállapítjuk mi<br />
az, ami fontos számunkra és az,<br />
milyen jelentősséggel (értékkel)<br />
17 A környezeti javak, természeti erőforrások<br />
fogalmát szinonimaként<br />
használom, ide értve mindent ami a<br />
természeti környezetünk része (állatok,<br />
növények, tájak, ásványok stb.)<br />
5-82. OLDAL<br />
bír. Ha az értékelést elválasztjuk<br />
magától az aktuális döntéstől,<br />
akkor az ott nyert eredmény a<br />
politikusok számára inputot jelent,<br />
amely alapján döntéseket<br />
hozhatnak.<br />
„A közgazdaságtan a választás<br />
tudománya” (Kerekes [1998]),<br />
tehát egy módszert kínál, ami<br />
megkönnyíti az értékelést, illetve<br />
lehetővé teszi a monetarizált<br />
formában való kifejezést, élesen<br />
elválasztva ezzel a döntéshozataltól<br />
az értékelési procedúrát.<br />
Azonban meg kell jegyezni, hogy<br />
a tudomány a választáshoz kínál<br />
egyfajta eszköztárat, és ennek<br />
elfogadása szintén politikai kérdés.<br />
Lényeges pont még a természethez<br />
való viszonyunk. Bárhogyan<br />
is nézzük – akármennyire<br />
ökocentrikusan is – semmiképpen<br />
nem szabadulhatunk a saját<br />
nézőpontunktól a természet felbecsülésénél.<br />
Ha túlzás lenne is<br />
azt állítani, hogy az ember generálja<br />
egyedül az értékeket, viszont<br />
sok minden tűnhet az embernek<br />
értékesnek, ami az ember<br />
megjelenése előtt nem számított<br />
annak, tehát valójában egy teljesen<br />
új értékstruktúrát állítunk fel,<br />
ami sokkal inkább kezelhetővé<br />
teszi a döntéseket, mintha megpróbálnánk<br />
a természetben meglevő<br />
értékeket fellelni. Lévén a<br />
döntéseket mi hozzuk, csak érté-<br />
40 FORDULAT 2002 NYÁR
TUKACS ANDRÁS<br />
kekkel átitatott mérlegelés során<br />
kerülhet erre sor. Ám lehet, hogy<br />
kifejezhetjük az értékeket emberek<br />
által anélkül, hogy homocentrikusak<br />
volnánk: felismerni,<br />
hogy egy organizmusnak van<br />
belső értéke, nem jelenti azt,<br />
hogy nem bánhatunk vele bizonyos<br />
esetekben úgy, ahogy céljainknak<br />
megfelel. Ez a felismerés<br />
csupán azt mutatja meg, hogy<br />
lehetnek olyan helyzetek, amikor<br />
nem szabad úgy bánni az organizmussal,<br />
mintha pusztán a saját<br />
érdekünket szolgálná (Lee<br />
[1996]). Tehát fontos, hogy ne<br />
keverjük össze az ember nézőpontját<br />
az emberi önérdekkövetéssel,<br />
mert „emberi” nézőpontunktól<br />
nem, de kizárólag önző<br />
célokat szem előtt tartó emberképünktől<br />
megszabadulhatunk.<br />
Az értékek meghatározásánál a<br />
legnagyobb problémát a hatások<br />
kimutatása okozza, ez vonatkozik<br />
mind a gazdasági, mind az<br />
egyéb módszerekre, ettől lesz<br />
igen bonyolult és nehézkes az<br />
értékelés. A természettel kapcsolatos<br />
kérdések igen sokrétűek,<br />
nem lehet pusztán gazdasági<br />
problémaként kezelni azokat,<br />
hiszen ugyanúgy hatással vannak<br />
a kultúrára, egészségre, politikára<br />
és általában véve az egész társadalomra.<br />
Ezért sokkal szélesebb<br />
körű megoldásokban kell gondolkodni,<br />
illetve felül kell vizs-<br />
MIVEL ÉRTÉK–EL?<br />
gálnunk, vajon mennyire szabad<br />
a gazdaság válaszait elfogadnunk<br />
vagy elvetnünk. Tudatosítanunk<br />
kell, hogy különböző felfogással,<br />
céllal tevékenykednek az egyes<br />
tudományágak: a biológusok értékeléskor<br />
például az ökoszisztéma<br />
funkcióira összpontosítanak,<br />
a szociológusok vagy pszichológusok<br />
a természet értékkonstrukcióira<br />
és esztétikai értékeire<br />
koncentrálnak, míg a közgazdászok<br />
a természet produktív<br />
szolgáltatásaira és fogyasztói<br />
preferenciákra fókuszálnak<br />
(O’Hara [1996]). Ezeket kellene<br />
valamilyen módon integrálni,<br />
melyhez segítséget a deliberatív<br />
demokrácia nyújthat.<br />
A környezetgazdaságtani elmélet<br />
főbb jellemzői<br />
Célszerű a közgazdaságtanról<br />
alkotott képet árnyalni. A részletes<br />
történeti fejlődés pontos<br />
elemezése nélkül, fontos némi<br />
megjegyzést tenni a neoklasszikus<br />
alapból táplálkozó környezetgazdaságtanról.<br />
Az utilitarista<br />
etika megalapozta a közgazdaságtani<br />
gondolkodást, két legfontosabb<br />
jellemzője a következmény-<br />
és a haszonelvűség. Az<br />
előző szerint egy cselekedet helyességét<br />
vagy helytelenségét a<br />
belőle következő eredmény határozza<br />
meg, az utóbbi alapján<br />
pedig valamilyen végső állapot –<br />
2002 NYÁR FORDULAT 41
MŰHELY<br />
boldogság, jólét, öröm – számít<br />
önmagában véve jónak. A szűk<br />
értelemben vett utilitarista etikában<br />
csak az egyén hasznossága<br />
(jóléte) marad célnak, míg az<br />
igazságosság vagy a méltányosság<br />
akár teljesen eltűnhet. A közgazdaságtanban<br />
ezek kiegészülnek<br />
még a paretoi elvekkel, melyek<br />
szerint, ha senkinek nem csökken<br />
a hasznossága és az<br />
összhasznosság növekszik, akkor<br />
optimális az elmozdulás, azaz<br />
előtérbe kerül egyfajta igazságossági<br />
szempont. Továbbá felmerült<br />
még az externáliák internalizálása<br />
(Pigou [1920]), amely a<br />
közösségre gyakorolt nem-szándékolt<br />
hatást próbálja kiküszöbölni.<br />
A idő során számos változáson<br />
ment keresztül az elmélet,<br />
azonban egy sarkalatos pont, az<br />
egyéni szintre delegált döntés<br />
továbbra is fontos jellemzője<br />
maradt a neoklasszikus paradigmának.<br />
Kapp [1983] például az<br />
etikai redukcionalizmus ellen<br />
érvel: szerinte a gazdaság legfontosabb<br />
problémái kollektív<br />
döntéshozatali kérdések, amelyekkel<br />
nem lehet az egyéni racionalitásból<br />
levezetett kifejezések<br />
alapján foglalkozni. (az utilitarizmussal<br />
kapcsolatos további<br />
észrevételekért lásd Sen-Williams<br />
[1982])<br />
A környezetgazdságtan egy speciális<br />
területre szakosodott, ezért<br />
5-82. OLDAL<br />
sajátos újításokkal gazdagította a<br />
neoklasszikus gazdaságtant. A<br />
modern környezetgazdaságtan<br />
fontos eredményei közé tartozik,<br />
hogy elismeri a nem-használati<br />
érték fontosságát, a bizonytalanság<br />
és irreverzibilitás meglétét.<br />
Elfogadja még, hogy az optimalitás<br />
nem azonos a társadalmilag<br />
optimálissal (Pearce et al.<br />
[1989]). Ráadásul a létezési értékek<br />
elfogadásával szakít a haszonmaximalizáló<br />
emberképpel.<br />
Viszont a modellekben mégis a<br />
társadalmi összhasznosságot<br />
próbálja kifejezni, azzal hogy a<br />
preferenciákat aggregálja, ám a<br />
jólét maximalizálás nem azonos a<br />
hasznosságmaximalizálással.<br />
Ugyanakkor ezek az előbb említett<br />
szempontok döntően befolyásolják<br />
a környezeti politikák<br />
irányát, így azzal, hogy a környezetgazdaságtan<br />
eltekint a bizonytalanság<br />
és a társadalmi optimum<br />
kiszámításától, egyben<br />
kétségessé teszi az értékelés<br />
eredményének alkalmazhatóságát.<br />
Környezetértékelés pénzben<br />
A természeti javak gazdasági<br />
értékelésével már felismertük a<br />
javak szűkösségét és jelentőségét,<br />
ugyanis a közgazdaságtan nem<br />
kezeli többé ezeket az erőforrásokat<br />
szabadon kihasználható<br />
42 FORDULAT 2002 NYÁR
TUKACS ANDRÁS<br />
adottságokként. A környezetgazdaságtan<br />
célja, hogy monetarizált<br />
formában jelenítse meg a természet<br />
értékét. Ezáltal a döntéshozatalhoz<br />
egy világos, könnyen<br />
kezelhető, a politikusok számára<br />
érthető eredmény kerül. Továbbá<br />
a közös mértékegységben<br />
kifejezett érték egyben jó összehasonlíthatóságot<br />
jelent, tehát az<br />
alternatívák közötti választás<br />
leegyszerűsödik. (Kerekes<br />
[1998])<br />
Ilyen monetáris értékelésre<br />
kerülhet sor, amikor bizonyos<br />
környezetet érintő kérdésben<br />
döntéshozásra kényszerülünk,<br />
amelyhez pontosan fel kell tudnunk<br />
mérni a hasznokat és a vele<br />
járó költségeket. Olyan helyzetekről<br />
van szó, mint például a<br />
tiszai ciánszennyezés okozta kár,<br />
egyes gyárépítésekhez szükséges<br />
környezeti változtatással járó<br />
károk és hasznok. A közgazdaságtan<br />
megpróbálja ezeket a<br />
hasznokat és költségeket mérni,<br />
és ezek alapján döntési eszközöket<br />
nyújtani a politikának. Az<br />
értékelés tehát irányulhat:<br />
• A környezetet és a természetet<br />
érintő beruházások<br />
költség-haszon elemzésére;<br />
• Környezetvédelmi szabályozók<br />
bevezetésére;<br />
• Természeti vagyon felmérésére.<br />
Marjainé [2001]<br />
MIVEL ÉRTÉK–EL?<br />
Az előnyök és hátrányok mérlegelése<br />
önmagában nem okoz<br />
gondot, viszont az a módszer,<br />
ahogy a közgazdaságtan azokat<br />
használja, illetve a hasznok és a<br />
költségek meghatározása, amelyekből<br />
végül monetáris formában<br />
megjeleníthető eredményt<br />
von le, számos elméleti, illetve<br />
gyakorlati problémát hordoz.<br />
A környezeti problémák megoldásáért<br />
a neoklasszikus közgazdaságtan<br />
a standard keresletkínálat<br />
görbékhez fordul, tehát<br />
piaci műveletekben részt vevő<br />
egyének segítségével jeleníti meg<br />
a társadalom akaratát. A kereslet<br />
és kínálat automatikus alkalmazkodása<br />
során kialakul egy egyensúlyi<br />
helyzet, amelyhez egy adott<br />
ár tartozik. Napjainkban a környezeti<br />
javak esetében ez nyilvánul<br />
meg az igen elterjedt költséghaszon<br />
elemzésekben (Cost-<br />
Benefit Analysis, továbbiakban<br />
CBA). A népszerű döntéssegítő<br />
eljárás összeveti a projektben<br />
felmerülő költségeket, az azoktól<br />
elvárt haszonnal, és amennyiben<br />
a hasznok meghaladják a költségeket,<br />
a projektet érdemes megvalósítani.<br />
Ekkor a környezetgazdaságtan<br />
megpróbálja kifejezni<br />
a társadalom értékrendjét,<br />
és ennek segítségével pénzegységeket<br />
rendel a természeti javakhoz,<br />
amely kifejezi, mekkora<br />
hasznossággal bírnak a társada-<br />
2002 NYÁR FORDULAT 43
MŰHELY<br />
lom számára. Az elérni szándékolt<br />
cél egyértelmű, de felveti a<br />
kérdést, hogy egyáltalán ki lehete<br />
fejezni a társadalom<br />
összhasznosságát.<br />
A közgazdaságtan alapján a természet<br />
értéke az egyéneknek<br />
nyújtott hasznosságon keresztül<br />
alakul ki. A gyakorlati alkalmazhatóság<br />
miatt ki kell számolni a<br />
5-82. OLDAL<br />
kitermelés vagy károkozás során<br />
előálló költségeket, és így szembeállíthatók<br />
a hasznok és költségek.<br />
A CBA eljáráshoz tehát<br />
célszerű különválasztani a hasznokat<br />
a költségektől.<br />
A környezetértékelési módszerek<br />
egy lehetséges felosztását<br />
mutatja be az 1. táblázat<br />
A pénzbeli értékelési módszerek összefoglaló felosztása<br />
Keresleti görbe alapján becsülõ módszerek<br />
Feltárt preferencia Kinyilvánított preferencia<br />
Közvetett Közvetlen Közvetett Közvetlen<br />
Feltételes Feltételes Utazási költség Piaci árak<br />
választás értékelés módszer<br />
Feltételes<br />
Hedonikus ármódszer Mestersé-<br />
rangsorolás<br />
Kereseti különbségek<br />
Megelõzési költségek<br />
ges piac<br />
Jólétmértékek Fogyasztói többlet<br />
Nem keresleti görbe szerint értékelõ módszerek<br />
(hatás–válasz)<br />
Kiesett jövedelem<br />
Helyettesítési költségek<br />
Védekezési költségek<br />
Helyettesítõ piaci javak<br />
Árnyékberuházás módszere<br />
A termelékenység változása<br />
Nem származtatható keresleti görbe<br />
Valódi jólétmérték nem határozható meg<br />
Információ a döntéshozóknak<br />
1. táblázat, Forrás: Marjainé [2001]<br />
44 FORDULAT 2002 NYÁR
TUKACS ANDRÁS<br />
A tipológia alapján megkülönböztetjük<br />
a keresleti görbe alapján<br />
becsülő módszereket azoktól,<br />
amelyekből nem származtatható<br />
keresleti görbe. Ez utóbbi módszerek<br />
csupán a környezeti változások<br />
hatásának következményeit<br />
bizonyos előre meghatározott<br />
szempontok alapján mérik.<br />
Tehát a vizsgálat tárgya annak a<br />
pénzbeli értéknek a meghatározása,<br />
amelyet a természet javulása<br />
vagy romlása okozott. Például<br />
az egészségügyi költségek csökkenése,<br />
vagy a javuló levegő minőség<br />
miatti termelékenység<br />
növekedés. Ezek a módszerek<br />
nem adnak választ arra, milyen<br />
jólétszint változás történt, hanem<br />
csak egy pénzbeli értéket kalkulálnak,<br />
amely a döntéshozóknak<br />
szolgál segítségül. Ez a terület<br />
rendkívül hasznos információkat<br />
szolgáltathat, és itt sokat tehet a<br />
közgazdaságtan. Ide tartozik még<br />
a helyreállítási költség (restoration)<br />
és a helyettesítési (replacement)<br />
költség mérése, amelyek<br />
azt mutatják, mennyibe kerülne<br />
az okozott kár eltüntetése, vagy<br />
az eredeti állapot helyreállítása.<br />
Ha ezeket, illetve egyéb ráfordításokat<br />
valóban és pontosan meg<br />
lehetne határozni, akkor ezen a<br />
téren tudna a gazdaságtan a talán<br />
a legjobban hozzájárulni a természet<br />
értékeléséhez.<br />
MIVEL ÉRTÉK–EL?<br />
Az értékelés - abban az értelemben,<br />
mint a természeti javakból<br />
nyerhető hasznok meghatározása,<br />
és a jólétmértékek nagyságának<br />
társítása – viszont sokkal<br />
több módszertani kérdést vet fel,<br />
azonban a döntéshozáshoz(kor)<br />
alapvető fontossággal bír. A<br />
környezetgazdaságtan a környezeti<br />
erőforrások nyújtotta hasznokat<br />
az egyéni fogyasztók fizetési<br />
hajlandóságán keresztül vizsgálja.<br />
Ez alapján az értékek az<br />
ember számára a teljes gazdasági<br />
értékben (TGÉ) öltenek testet,<br />
amely használattal (Use Value) és<br />
nem használattal (Non-Use<br />
Value) összefüggő értékeket tartalmaz<br />
(lásd 1. ábra). Ezeken<br />
belül a közvetlen használati érték<br />
monetárisan is könnyen kifejezhető,<br />
hiszen a javakat, szolgáltatásokat<br />
áru formájában piacon<br />
mérhetjük. A közvetett használati<br />
érték, már nem jelenik meg<br />
azonnal, legfeljebb a természeti<br />
tőke hiányakor. A választási lehetőség<br />
a számunkra nyújtott<br />
későbbi szolgáltatások értéke,<br />
egyfajta opciót jelent. A nem<br />
használattal összefüggő értékek<br />
közé az örökölhetőség és a létezési<br />
érték tartozik, azt fejezi ki,<br />
hogy magával a létezésével pl.<br />
valamilyen növény, mekkora<br />
hasznosságot nyújt.<br />
2002 NYÁR FORDULAT 45
MŰHELY<br />
Ezek az értékek szinte mindent<br />
magukban foglalnak, a nehezebbik<br />
rész viszont a mérésük, különösen<br />
monetáris formában<br />
kifejezve. Erre több elfogadott<br />
módszer van (lásd 1. táblázat<br />
keresleti görbe alapján becsülő<br />
módszerek). A teljes gazdasági<br />
érték elkülönített alkotórészenkénti<br />
becslése szinte lehetetlen,<br />
azonban a TGÉ egészét lehetséges<br />
(Cummings-Harrison<br />
[1995]). Célszerű megkülönböztetni<br />
a feltárt (stated) és a kinyilvánított<br />
(revealed) preferenciákat.<br />
Ha az egyének valós válasz-<br />
1. Ábra, Forrás: Kerekes[1998] 29. o<br />
5-82. OLDAL<br />
tások során fejezik ki a preferenciájukat<br />
(például vásárlás alkalmával),<br />
akkor kinyilvánított preferenciáról<br />
beszélünk. A feltételes<br />
értékelést (Contingent Valuation)<br />
alkalmazzák a „rejtőzködő”<br />
18 preferenciák kimutatására,<br />
tehát arra, amit az illető személy<br />
választani szándékozik a felsorolt<br />
lehetőségek közül. A kinyilvánított<br />
preferenciákat ún. élvezeti ár<br />
(hedonic price) és utazási költség<br />
(travel cost) módszerrel mérik.<br />
18 A ki nem nyilvánított preferenciák<br />
feltárására<br />
46 FORDULAT 2002 NYÁR
TUKACS ANDRÁS<br />
Az élvezeti ár megméri, mekkora<br />
árkülönbség van például a különböző<br />
természeti helyen fekvő<br />
ingatlanok között, amiből következtetéseket<br />
lehet levonni adottságokra<br />
vonatkozó emberi értékítéleteket<br />
illetően. Hasonló az<br />
utazási költség módszer, amely<br />
egy természeti látványossághoz<br />
való utazás összes költségét kiszámolja,<br />
így mutatva meg<br />
mennyit hajlandóak az emberek<br />
a kikapcsolódás érdekében kifizetni.<br />
Legfőbb hiányossága a<br />
kinyilvánított preferencián alapuló<br />
módszereknek, hogy többnyire<br />
csak a használati értékek<br />
kifejezésére alkalmasak (további<br />
módszertani elemzésről lásd<br />
Marjainé [2001]). A létezési értéket<br />
a közgazdászok megpróbálják<br />
a feltételes értékeléssel kifejezni,<br />
ennek technikai megvalósítása<br />
többnyire fizetési hajlandóság<br />
(Willingness-To-Pay) vagy<br />
elfogadási hajlandóság (Willingness-To-Accept)<br />
kérdőíveken<br />
alapul. Az előbbi esetekben az<br />
érintetteket arról kérdezik,<br />
mennyit volnának hajlandók<br />
fizetni, hogy megmaradjon például<br />
az erdő, vagy mennyi pénzért<br />
hajlandók elfogadni, hogy<br />
például tovább romoljon a levegő<br />
állapota.<br />
Mindezek alapján a közgazdaságtani<br />
modellek lényege,<br />
hogy átfogó képet mutassanak az<br />
MIVEL ÉRTÉK–EL?<br />
emberek értékeiről, és ezt lehetőleg<br />
pontosan, monetáris formában<br />
megragadják. Előnye,<br />
hogy világosan strukturált rendszert<br />
állít fel, amely megkönnyíti<br />
a döntéshozatal számára az információszolgáltatást,<br />
és a pénzben<br />
kifejezett értékek és költségek<br />
alapján kézzelfoghatóvá válik<br />
más alternatívákkal való összehasonlítás.<br />
Sokan, akik helytelenítik<br />
a pénzbeli értékelést, gyakran<br />
elfogadják a gyakorlati alkalmazását,<br />
hogy biztosítsák valamelyest<br />
a kompenzációt (például<br />
természeti katasztrófák után).<br />
További érv a pénzbeli értékelés<br />
mellett, hogy magas árakkal valóban<br />
megmutatható legyen,<br />
mennyire fontos a természet<br />
megóvása, de nem biztos, hogy<br />
ez a módszer garantálja a cél<br />
megvalósulását, illetve a célok<br />
meghatározása is értékválasztás<br />
kérdése. Marjainé [1999] szerint<br />
úgy tűnik megszüntethetetlen az<br />
a konvenció, hogy a pénz a környezeti<br />
kérdések megoldásának<br />
közös eszköze maradjon, lehet,<br />
hogy további erőfeszítések szükségesek,<br />
hogy a pénzbeli értékelés<br />
nagyobb szerepet kapjon.<br />
Ahol nehézségek adódhatnak a pénzbeli<br />
értékeléssel<br />
Szándékom az alapvető neoklasszikus<br />
téziseken alapuló érté-<br />
2002 NYÁR FORDULAT 47
MŰHELY<br />
kelési, illetve döntés-elősegítő<br />
eljárások elméleti és gyakorlati<br />
problémáinak feltárása.<br />
Alaptézisek<br />
Az egyszerűsítések kezelhetővé<br />
teszik a modelleket, ugyanakkor<br />
behatárolják alkalmazhatóságukat,<br />
ezért az adott probléma<br />
vizsgálatához kellő körültekintéssel<br />
kell hozzáállni.<br />
Nem elhanyagolhatóak azok a<br />
kiindulópontok, amelyeken a<br />
neoklasszikus közgazdaságtan<br />
alapul:<br />
1. A társadalmi viselkedésben,<br />
az emberi lét elkülönült,<br />
önálló individuumként van<br />
jelen, amely megpróbálja kielégíteni<br />
a preferenciáit.<br />
2. Ezek a preferenciák exogének<br />
és etikailag nem vitathatók.<br />
3. A közösségi választás intézményének<br />
az a szerepe, hogy<br />
megmutassa ezeket a preferenciákat,<br />
és aggregálja azokat,<br />
amivel megadhatja a társadalom<br />
összpreferenciáját..<br />
4. Az optimális közösségi döntés<br />
az, amelyik maximalizálja<br />
az individuumok összes hasznosságát.<br />
(Jacobs [1997])<br />
5. A természeti szolgáltatások és<br />
erőforrások egymástól jól elkülöníthető<br />
komponensekre<br />
bonthatók, és azok csak a csere<br />
során meghatározott relatív<br />
áruk alapján viszonyulnak<br />
5-82. OLDAL<br />
egymáshoz. Ezeket az atomisztikus-mechanisztikus<br />
modelleket stabil egyensúlyi<br />
helyzetek és a rendszer reverzibilitása<br />
jellemzi. (Norgaard<br />
[1985])<br />
Világosan látszik, hogy az ilyen<br />
egyszerűsítések bevezetésével a<br />
közgazdaságtan megkönnyíti az<br />
elemzést, és a gazdaság lényeges<br />
mozgatórugóira koncentrál.<br />
Ugyanakkor a gyakorlatban<br />
megkérdőjelezhető az alkalmazhatóságuk:<br />
Arrow [1963] például megmutatta,<br />
hogy nem lehet demokratikusan<br />
és egyben konzisztensen<br />
aggregálni az egyéni<br />
preferenciákat egy plurális<br />
társadalomban<br />
A piacon nem lehetséges a<br />
hatékony allokáció, mert a<br />
természeti erőforrások nem<br />
oszthatóak. (Norgaard [1985])<br />
„A közgazdaságtan a mérhetőségre<br />
tett megállapításaira építi az<br />
egész munkáját, mert olyan<br />
mozgatórugókkal foglalkozik,<br />
amelyek mennyiségileg összehasonlíthatók”<br />
(Marshall [1890]).<br />
Ahol viszont madarakról, fákról<br />
és természeti értékekről van szó,<br />
ott vitathatóvá válik egy ilyen<br />
gondolkodásmód kiterjesztése.<br />
48 FORDULAT 2002 NYÁR
TUKACS ANDRÁS<br />
A preferenciák szerepe különösen<br />
hangsúlyos a neoklasszikus<br />
modellben, hiszen az érték<br />
az egyének számára nyújtott<br />
hasznosságok alapján körvonalazódik.<br />
Sen [1977] szerint megkülönböztethetünk<br />
legalább kétféle<br />
preferenciarendezést, egyik<br />
esetben az egyén a saját szempontjából,<br />
másikban a társadalom<br />
szempontjából állapítja meg<br />
szerinte mi a jó. Ez utóbbiról a<br />
közgazdaságtan egyáltalán nem<br />
vesz tudomást.<br />
További észrevételek:<br />
• A preferenciák nemcsak önmagukban<br />
léteznek, amit egy<br />
felmérés alapján meg lehet<br />
állapítani, hanem az emberek<br />
ízlése, gondolkodása, preferenciái<br />
folyamatosan változnak<br />
és adott helyzetben különbözőképpenkonstruálódnak<br />
(Norton et al. [1998]);<br />
• a preferenciák aggregálása<br />
nem vezet az összhasznossághoz<br />
vagy a társadalom jólétéhez,<br />
hiszen olyan fontos<br />
tényezők, mint például az igazságosság<br />
kimaradnak;<br />
Piacosítás és a tulajdon szerepe<br />
A természeti javak talán legfontosabb<br />
tulajdonsága, hogy nem<br />
egyértelmű vajon köz vagy ma-<br />
MIVEL ÉRTÉK–EL?<br />
gán javak, ugyanis olyan jellegzetességeket<br />
visel bizonyos fajtájuk,<br />
hogy oszthatatlanok, illetve<br />
fogyasztásukból nem zárható ki<br />
senki. A tulajdonjogi felosztás<br />
önmagában számos. nehézséget<br />
hordoz: mi alapján, kinek, milyen<br />
döntési joggal kaphasson valaki<br />
tulajdont. „A társadalom gazdagságának<br />
megosztása az emberek<br />
között erkölcsi, nem ipari jelenség”<br />
– állította Walras [2000] is, a<br />
’marginalista forradalom’ egyik<br />
vezéralakja.<br />
A fizetési hajlandósági felmérésekben<br />
az emberek külön nyilvánítják<br />
ki a véleményüket a saját,<br />
számukra fontos szempontok<br />
szerint. Az ilyen elemzések arra<br />
buzdítanak, hogy magunkat fogyasztóként<br />
lássuk, és a természethez<br />
való viszony is a fogyasztáson<br />
alapuljon. Így, amikor<br />
az emberi preferenciák tükrében<br />
vizsgáljuk a környezetet, akkor a<br />
természetre adott emberi reakciókat<br />
eltorzítjuk. Az emberek<br />
különbözőképpen döntenek<br />
fogyasztóként és állampolgárként,<br />
amikor az egész közösség<br />
érdekében lépnek fel (Sagoff<br />
[1998]). Ez a fajta szétválasztás<br />
nem könnyű, és talán nem is<br />
lehetséges egyértelműen, de a<br />
tiszta fogyasztói választástól lényegesen<br />
különbözik az, amikor<br />
közös normák és értékek szerint<br />
választunk. Természetesen min-<br />
2002 NYÁR FORDULAT 49
MŰHELY<br />
den döntésünk során szerepet<br />
játszanak a normák, de nem<br />
mindegy, hogy miről hozunk<br />
döntést, és az kiket érint. A természet<br />
esetében mindannyiunkat<br />
– jelen és jövő generációt egyaránt<br />
– sújtja a következmény,<br />
ezért igen kérdéses egy fogyasztói<br />
döntési modell alkalmazása.<br />
Vannak, akik gyakran állítanak<br />
fel párhuzamot a felbecsülhetetlen<br />
művészeti alkotások kereskedelmével<br />
és a természeti javak<br />
pénzbeli értékelése között, azonban<br />
ez könnyen téves következtetésekre<br />
vezet. Hiszen a műalkotásoknál<br />
a kizárólagos birtoklás<br />
jogát cserélik, amelyet a környezet<br />
esetében nem nagyon<br />
lehet, viszont a piacosítással itt a<br />
rombolás jogát adják-veszik.<br />
(Holland [1995])<br />
A közgazdászok könnyen átsiklanak<br />
az egyéni preferenciák<br />
kontextuális keretein, az individuum<br />
ugyanis a preferenciáit,<br />
társadalmi csoporthoz szorosan<br />
kötődő tagként alakítja. Ebből<br />
következően nem a fizetési hajlandóság<br />
mérése a feladat, hanem<br />
a diskurzus kialakítása arról,<br />
hogy mit érdemes individuumokkal<br />
értékelni és miért (Vatn-<br />
Bromley [1994]). A közösséggel<br />
kapcsolatos döntéseket a közösség<br />
által lehet meghozni, de hogy<br />
milyen formában, az nem mindegy,<br />
mindenesetre kétséges<br />
5-82. OLDAL<br />
hogy független egyének megkérdezése<br />
alapján szabad-e.<br />
A teljes gazdasági érték becslése<br />
A teljes gazdasági érték (1. ábra)<br />
fogalmát több felől is érik kritikák.<br />
Először is nem tartalmazza<br />
az úgynevezett funkcionális értéket<br />
(„functional value” Vatn-<br />
Bromley [1994]), amely egyáltalán<br />
nem fér bele a használati és<br />
nem-használati érték felosztásba.<br />
Tehát van egy alapvető létmegőrző<br />
szerepe, amely biztosítja<br />
nekünk a megélhetést, ezért értéke<br />
megfoghatatlanul magas.<br />
Ezt természetesen nem is kalkulálhatjuk<br />
semmilyen módon,<br />
viszont figyelembe kell vennünk,<br />
valahányszor döntéseket hozunk<br />
vele kapcsolatban. Ezt a fajta<br />
értéket hívja közgazdaságtan<br />
elsődleges értéknek, amely a másodlagos<br />
értékek (köztük a TGÉ)<br />
előtt van, mert a természet épsége<br />
feltétele annak, hogy a másodlagos<br />
értékeket élvezni tudjuk<br />
(Marjainé [2001]). A természet<br />
számunkra olyasmit jelent, ami<br />
túl van az értékelésen, nélküle<br />
nem maradhat fenn az emberiség,<br />
ezért olyan felbecsülhetetlen<br />
életfenntartó funkciót lát el, amit<br />
nem lehet semmilyen mértékben<br />
kifejezni.<br />
50 FORDULAT 2002 NYÁR
TUKACS ANDRÁS<br />
A teljes gazdasági érték által<br />
kijelölt keret elméletileg jó vizsgálati<br />
alapot nyújthat, azonban a<br />
használata és mérése igen sok<br />
gondot okoz. A közvetlen használattal<br />
járó gazdasági érték a<br />
legkézzelfoghatóbb, itt viszonylag<br />
egyértelmű a meghatározása,<br />
legfeljebb az nehezíti meg az<br />
értékelést, ha nem piacon jutunk<br />
a természeti jószághoz. A közvetett<br />
használati érték vizsgálata<br />
már nehezebb terület, mert nem<br />
ismerjük teljes mértékben az<br />
ökoszisztéma hatásait, így nem<br />
tudhatjuk pontosan, egyes<br />
összetevői mekkora értéket fejeznek<br />
ki számunkra (lásd később<br />
az ökológiai bírálatnál). A<br />
választási lehetőség szorosan<br />
kapcsolódik az előző problémához,<br />
csak itt még élesebben merül<br />
fel a kérdés, hogy mi közül<br />
lehet majd választani, és az milyen<br />
értéket fog képviselni. Végül<br />
a legnehezebben mérhető terület<br />
a használattal nem összefüggő<br />
értékek, tehát mit jelent számunkra<br />
a természet, milyen értéket<br />
tulajdonítunk a létezésének,<br />
milyen kulturális viszonyban<br />
vagyunk vele. Ez a fajta érték<br />
kétségkívül létezik, és igen sok<br />
szempontot foglal magában.<br />
Mérési gondok adódnak az<br />
előző fejezetben említett módszereknél:<br />
a kinyilvánított preferenciákhoz<br />
kapcsolódó módsze-<br />
MIVEL ÉRTÉK–EL?<br />
rek (élvezeti ár, utazási költség)<br />
hátránya, hogy bár nagymértékben<br />
kiszűri a választásban szerepet<br />
játszó több különböző tényező<br />
hatását, nem feltétlen lehet<br />
biztos következtetést levonni.<br />
Házvásárlásnál előfordulhat,<br />
hogy zajon és áron kívül más,<br />
esztétikai tulajdonságok is szerepet<br />
kapnak a döntésben, ezért a<br />
csendes környék értéke nem<br />
állapítható meg tökéletesen. Mégis,<br />
legnagyobb hiányosságuk,<br />
hogy nem a természetet magát<br />
értékeli, hanem csak egy hozzáfűződő<br />
szolgáltatást, és pusztán<br />
használati értékeket fejeznek ki.<br />
(Bingham [1995]) Azért, hogy<br />
sikerüljön megragadni az emberek<br />
által hordozott teljes értéket,<br />
szükség volt a feltételes értékelés<br />
befogadására, ami azonban nagyon<br />
megosztotta a szakembereket.<br />
Bár sokan azt mondják,<br />
hogy megfelelő odafigyeléssel és<br />
gondos felméréssel ki lehet küszöbölni<br />
a különböző, mérésből<br />
fakadó eltéréseket, (Carson<br />
[1995]) de bizonyos hibák megszüntetéséhez<br />
nem elégséges az<br />
alapos munka.<br />
A feltételes értékeléssel rengeteg<br />
irodalom foglalkozik (Carson<br />
[1995], Keat [1997], Sagoff<br />
[1998], Norton et al. [1998],<br />
Marjainé [1999]), ezek alapján a<br />
teljesség igénye nélkül kiemelhetők<br />
a legfontosabb pontok.<br />
2002 NYÁR FORDULAT 51
MŰHELY<br />
Feltételes értékelési módszerekkel<br />
már sok felmérés készült,<br />
mégis ezek leginkább kutatási<br />
célokat szolgáltak, fontosságát az<br />
is mutatja, hogy képes a passzív<br />
használati érték kifejezésére.<br />
(Marjainé [2001])<br />
Alkalmazói viszont számos<br />
problémával szembesülnek:<br />
• a környezettel kapcsolatos<br />
értékek nem jól meghatározott<br />
formában léteznek, hanem<br />
a feltett kérdések, és<br />
kontextus alapján formálódnak<br />
• a válaszadók jövedelmi helyzete<br />
kihat az emberek mérlegelésére<br />
• az új helyzet, ráadásul a rendelkezésre<br />
bocsátott információ<br />
erősen befolyásolja a<br />
megkérdezetteket (Vatn-<br />
Bromley [1994])<br />
Ezeket megfelelő eszközökkel<br />
mérsékelni lehet, viszont vannak<br />
kiküszöbölhetetlen velejárók:<br />
• A fizetési hajlandósági kérdés<br />
egyetlen fizetési megoldásba<br />
kényszeríti az értékelőt, azaz<br />
csak egy pénzbeli értéket adhat<br />
a válaszadó, és alternatívák,<br />
javaslatok megfogalmazására<br />
nincs mód.<br />
5-82. OLDAL<br />
• Az úgynevezett beágyazódási<br />
hatás (embedding effect)<br />
fennállása, ami azt jelenti,<br />
hogy „morális kielégülés” miatt<br />
az emberek ugyanannyit<br />
hajlandók fizetni egy elefánt<br />
megőrzéséért, mint százért.<br />
Tehát nem lehet egyszerűen<br />
áruként kezelni, és ugyanolyan<br />
aggregálással kalkulálni<br />
az értékét, mint a boltban vásárolt<br />
kenyérét. (Holland<br />
[1995])<br />
• A fizetési hajlandóságot mérő<br />
vizsgálatok nem képesek<br />
megszüntetni a létezési érték<br />
mérésével kapcsolatos legjelentősebb<br />
gondot, miszerint<br />
az emberek nem hajlandók<br />
pénzért átváltani bizonyos javakat<br />
(Vatn-Bromley [1994]),<br />
ami szemléletesen a<br />
lexikografikus preferenciákban<br />
jelenik meg (Spash-<br />
Hanley [1995]), tehát a preferenciarendezés<br />
nem folytonos,<br />
és az egyik jószág nem<br />
képes a másik helyettesítésére.<br />
Például ha valaki eggyel több<br />
farkas megvédéséről semennyi<br />
pénzért nem hajlandó<br />
lemondani. A lexikografikus<br />
preferenciák a felmérések során<br />
a visszautasított (protest<br />
bids), vagy végtelen értéket<br />
adó feleletek során válnak<br />
nyilvánvalóvá, amelyek je-<br />
52 FORDULAT 2002 NYÁR
TUKACS ANDRÁS<br />
lentős részt képviselnek. kb.<br />
20-25%, Spash-Hanley [1995]<br />
Ha elfogadjuk a financiális kártérítést,<br />
akkor is lényeges különbségeket<br />
mutat a feltételes értékelés<br />
során meghatározott monetáris<br />
cseréhez képest. Ugyanis a<br />
feltételes értékelésnél a kérdést<br />
az esemény bekövetkezése előtt<br />
teszik fel, és a válaszadó önkéntesen<br />
fogadja azt el. Tehát a károkozás<br />
kompenzációja és az<br />
értékelés azonos szintre hozása,<br />
a csere (előzetesen, önkéntes<br />
alapon) és az igazságosság (utólagos<br />
kompenzáció) rendszerének<br />
összekeverése. (Holland<br />
[1995])<br />
A környezetgazdaságtan sok, az<br />
ember számára fontos értéket<br />
meg tud mérni, de a fentiek<br />
alapján, még közel sem ért a<br />
tökéletes értékeléshez, és jelenlegi<br />
feltételezései, módszertana<br />
alapján ennek megvalósulása<br />
nagyon kétséges.<br />
Helyes monetáris értékmérők?<br />
A természetvédők és filozófusok<br />
által leginkább vitatott a „rendelhetünk-e<br />
pénzértéket a természethez”<br />
kérdéskör. Az alábbiakban<br />
felsorolom az ellenérveiket,<br />
bemutatva ezzel a közgazdaságtani<br />
elmélet korlátait.<br />
MIVEL ÉRTÉK–EL?<br />
„ ...tudni az árát mindennek és az<br />
értékét semminek” (Oscar Wilde –<br />
Lady Windermere’s Fan)<br />
A piacgazdaság önmaga is<br />
nem csereképes morális értékeken<br />
nyugszik, mint például a<br />
bizalom vagy hűség, ami azonnal<br />
elveszti értékét mihelyt megvásárolhatóvá<br />
válik, tehát mi alapján<br />
próbál meg a közgazdaságtan<br />
más morális értékeken nyugvó<br />
dolgokhoz árat rendelni? (Hodgson<br />
[1997])<br />
A döntési fajták egy lehetséges<br />
csoportosítása szerint megkülönböztetünk<br />
nem racionális,<br />
gyengén összehasonlítható, nem<br />
kompenzálható és kompenzálható<br />
preferenciák alapján történő<br />
választást. (Lásd 2. Ábra) Ez a<br />
kategorizálás szemléletessé teheti<br />
az emberek által kifejezett értékek<br />
és a választás összefüggését.<br />
A gyenge összehasonlíthatóság<br />
fontos szerepet kap a környezetértékelésben:<br />
ide tartoznak azok<br />
a választások, amikor általános<br />
értéksorrend nélkül képes valaki<br />
az alternatívák közül választani.<br />
Az erős összehasonlíthatóság,<br />
azt jelenti, hogy az tulajdonságai<br />
alapján valaki tökéletesen képes<br />
rangsorolni a lehetőségeket. Ebben<br />
az esetben lehet beszélni<br />
preferenciákról, amelyek az egyik<br />
alternatívát a másik elé helyezik.<br />
Ez további részekre bontható,<br />
2002 NYÁR FORDULAT 53
MŰHELY<br />
kompenzálható és nem-kompenzálható<br />
preferenciákra. A<br />
nem-kompenzálható vagy lexikografikus<br />
preferenciák, azt jelentik,<br />
hogy tökéletes sorrend állítható<br />
fel a lehetőségek között, de<br />
az értékelő nem hajlandó átváltásokra<br />
(tradeoff). A kompenzálható<br />
preferenciák, pedig csereértéket<br />
jelentenek, tehát megfelelő<br />
átváltás arányában az egyik<br />
áruval kompenzálható a másik.<br />
Ez az utóbbi képezi a közgazdaságtani<br />
értékelmélet magját.<br />
(Lockwood [1997]) A tökéletes<br />
helyettesíthetőség tehát a piaci<br />
folyamatok ideális működésének<br />
az alapja, ennek az eszköze a<br />
pénz, mert minden áru átváltható<br />
pénzre és viszont.<br />
Döntések fajtái<br />
Racionális Nem racionális<br />
Erősen összehasonlítható<br />
Kompenzálható<br />
Gyengén összehasonlítható<br />
Nem kompenzálható<br />
2. Ábra, Forrás: Lockwood<br />
[1997]<br />
5-82. OLDAL<br />
A hagyományos árukat a csereértékük<br />
alapján jellemezzük, míg<br />
az ökológiai javak és szolgáltatások<br />
nem léteznek elkülöníthető<br />
diszkrét formában, és értékük<br />
elsősorban az egymással való<br />
funkcionális kapcsolatból származik<br />
(Vatn-Bromley [1994]). A<br />
természeti javak monetáris értékelésénél<br />
rögtön felmerül a helyettesíthetőség<br />
kérdése, ami<br />
önmagában kétségessé teszi ezek<br />
áruként való megragadását. A<br />
természeti tőke olyan egyedi<br />
tulajdonsággal rendelkezik, mint<br />
a multifunkcionalitás (életfenntartó<br />
funkciók), amellyel az ember<br />
készítette eszközök nem. Az<br />
élethez nélkülözhetetlen funkció<br />
ellátása és komplex struktúrába<br />
való beágyazódás mellett a természeti<br />
javak pótolhatatlanságát<br />
bizonyítják a hozzájuk társított<br />
morális ítéletek is. (Munda<br />
[1997])<br />
Az eddigekből kifolyólag a<br />
lexikografikus preferenciák miatt<br />
pénzbeli értéket nem mindig<br />
lehet társítani a környezeti erőforrásokhoz.<br />
Az a világos cél,<br />
hogy az egyes alternatívákat a<br />
pénz által összehasonlíthassuk<br />
összeütközésbe kerül azzal, hogy<br />
vannak, akik nem tudnak (nemkompenzálható,<br />
gyengén összehasonlítható<br />
preferenciák), illetve<br />
léteznek bizonyos javak vagy<br />
szolgáltatások, amiket egyszerű-<br />
54 FORDULAT 2002 NYÁR
TUKACS ANDRÁS<br />
en nem lehet összehasonlítani<br />
közös mértékegységen. (Redclift<br />
[1993]) Még jobban nehezíti a<br />
pénzbeli összehasonlítást, hogy<br />
kardinális szemléletet feltételez,<br />
nem csupán ordinálisat, mert az<br />
érték rangsorolásánál megköveteli<br />
az eltérés mértékének meghatározását,<br />
és nem elégszik meg<br />
az egyszerű sorbaállítással. Ráadásul<br />
ez fényt derít a közgazdaságtan<br />
egyik belső ellentmondására,<br />
hiszen a modelleket ordinális<br />
szemlélet jellemzi, az értékelés<br />
során mégis kardinálisat alkalmaz.<br />
Továbbá az embereknek gondot<br />
okoz eltérő skálákon értékelni,<br />
különféle tulajdonságokat összehasonlítani,<br />
és azokat közös<br />
mértékegységben kifejezni. Más<br />
dimenziót jelent az egészséggel<br />
kapcsolatos hatás és megint mást<br />
az életkörülményre vonatkozó,<br />
ugyanakkor egy vizes terület<br />
értékes lehet például élőhely<br />
szempontjából, de tájként már<br />
annál kevésbé, így igen problémás<br />
ezeket az eltérő értékeket<br />
egy monetáris formába kényszeríteni.<br />
A monetáris mértékben<br />
való kifejezés másik akadálya,<br />
hogy az emberek azt csak egy<br />
tanult folyamat során tudják elsajátítani,<br />
így egy ismeretlen<br />
forma (környezet monetáris kifejezése)<br />
csak tetszőleges értékeket<br />
tükröz, és a viszonyítási<br />
MIVEL ÉRTÉK–EL?<br />
alapja hosszabb alkalmazás alatt<br />
alakul ki. A preferenciák egyszerű<br />
felfedése nem lehetséges, azok<br />
folyamatos konstruálás során<br />
formálódnak a körülmények<br />
hatására. (Vatn-Bromley [1994])<br />
Tehát csak miután az elfogadott<br />
szabályok kialakultak, válhat a<br />
monetáris értékelés tanult viselkedéssé,<br />
ami magában hordozza<br />
azt a veszélyt, hogy valóban az<br />
lesz, és úgy fogjuk magunkat<br />
látni, mint ahogy a közgazdaságtan<br />
megköveteli tőlünk.<br />
Ökológiai bírálat<br />
Amikor értékkel ruházzuk fel a<br />
természetet, nem hagyhatjuk<br />
figyelmen kívül, hogy a biológiai<br />
rendszer (genetikai diverzitás,<br />
rugalmasság, biológiai produktivitás),<br />
a gazdasági rendszer,<br />
amelyhez a termelés, fogyasztás<br />
és csere tartozik (alap szükségletek<br />
kielégítése, hasznos termékek<br />
és szolgáltatások növelése) és a<br />
társadalmi rendszer (kulturális<br />
diverzitás, társadalmi igazságosság,<br />
résztvétel) céljainak eleget<br />
kell tennünk. A különböző célok<br />
maradéktalan kielégítése egyszerre<br />
lehetetlen, de megfelelő mérlegelés<br />
során ki lehet alakítani<br />
egy társadalmilag elfogadott álláspontot,<br />
amely alapján döntéseket<br />
lehet hozni. (Munda<br />
[1997])<br />
2002 NYÁR FORDULAT 55
MŰHELY<br />
Az általánosan elfogadott világkép<br />
része, amely áthatja a tudományos<br />
gondolkodást is, a<br />
természet feletti uralom, ám a<br />
környezeti károsodások fokozódásával<br />
a hatalom csökkenése<br />
mind inkább nyilvánvalóvá válik,<br />
ami azt jelzi, hogy a környezet-<br />
következtetést lehet levonni: bár<br />
megvan az a tudományos törekvés,<br />
hogy a lehető legjobban<br />
megismerjük a világunkat, ez<br />
jelenleg még közel sem valósult<br />
meg, ezért nem kezelhetjük környezetünket<br />
kiszámítható törvények<br />
alapján, és mindig fennáll a<br />
bizonytalanság. Számunkra olyan<br />
előre nem látható folyamatokat<br />
okozhat bármely tevékenységünk,<br />
amely teljesen megváltoztatja<br />
a hasznokat és költségeket,<br />
ilyen környezetben tehát nem<br />
működőképesek a gazdasági<br />
modellek. Próba-szerencse (trial<br />
and error) sorozatok során derülnek<br />
ki, hogy valójában hogyan<br />
kapcsolódnak egyes funkciók<br />
egymáshoz. (functional transparency<br />
– Vatn-Bromley [1994])<br />
A következő jellegzetes tulajdonság,<br />
a visszafordíthatatlan folyamatok<br />
megléte, amely a rendkívül<br />
bonyolult és érzékeny ökoszisztémák<br />
meglétéből fakad.<br />
Semmilyen létrehozott változást<br />
nem lehet tökéletesen helyreállítani,<br />
és a helyreállítás annál kevésbé<br />
valósítható meg minél na-<br />
5-82. OLDAL<br />
hez való viszonyt a bizonytalanság<br />
és a megismerés korlátai jellemzik.<br />
A természeti javak nem elhanyagolható<br />
sajátosságai, hogy<br />
komplex, egymással szoros kölcsönhatásban<br />
álló rendszert al-<br />
kotnak. Ebből számos<br />
gyobb mértékű a változás, ezért<br />
tehát a helyreállítási költségek<br />
szinte hasznavehetetlenek. (Bingham<br />
et al. [1995]) Végül pedig a<br />
közgazdaságtan oly szívesen<br />
alkalmazott ceteris paribus elvének<br />
alkalmazása teljességgel lehetetlen<br />
ilyen szoros összefüggésben<br />
lévő rendszerek között.<br />
A vizsgálat tárgya nem lehet az<br />
egésztől független rész, mert<br />
bármilyen változás a részben,<br />
szétgyűrűző hatásokat fejthet ki<br />
az egészre, amellyel a közgazdaságtan<br />
nem számol. Ha egyes<br />
részeket külön vizsgálunk, és<br />
nem vesszük figyelembe a hozzájárulásukat<br />
az egészhez, akkor<br />
az a struktúra teljes felbomlásához<br />
vezet.(Vatn-Bromley [1994])<br />
Ilyen jellemzők mellett tehát<br />
az elméleti modellek alkalmazhatósága<br />
kétségbe vonható. A<br />
költség-haszon elemzések kiegészítéseként<br />
a biztonságos minimum<br />
elve (Safe Minimum Standards,<br />
továbbiakban SMS) jelent<br />
meg, amely biztonságra törekszik,<br />
és a társadalmi költségeket<br />
56 FORDULAT 2002 NYÁR
TUKACS ANDRÁS<br />
MIVEL ÉRTÉK–EL?<br />
próbálja minimalizálni (Crowards [1998]). Az SMS működési elve,<br />
hogy minimalizálja a maximálisan<br />
lehetséges költségeket: tehát<br />
ha a megőrzésből eredő lehetséges<br />
jövőbeni haszon nagyobb,<br />
mint a megőrzés költsége, akkor<br />
a megőrzést kell választani, hacsak<br />
nem elfogadhatatlanul nagy<br />
költséggel jár a társadalom számára<br />
(Bishop [1978]). Bishop<br />
még azt is hozzáteszi, hogy bármilyen<br />
irreverzibilis folyamatnál<br />
SMS-t kell alkalmazni.<br />
A jövőbeli hasznok és költségek<br />
mérlegelése tehát a bizonytalanság<br />
és az irreverzibilitás figyelembevételével<br />
történhet. A rész<br />
és egész elválasztásának megkérdőjelezése<br />
pedig feltámasztja az<br />
igényt egy átfogó szemléletmód<br />
iránt, amelynek domináns szerepet<br />
kell szánni a döntéshozatal<br />
során.<br />
Deliberatív 19 demokrácia, mint alternatív<br />
eljárás<br />
Kapp [1983] szerint a környezeti<br />
céloknak nyilvános jellege van és<br />
hosszútávú jelentősége a társadalom<br />
számára közvetlen társadalmi<br />
értékelést igényel, amelynek<br />
az emberi igények felmérésével<br />
kell kezdődnie, majd eljutni<br />
az interdiszciplináris együttműködés<br />
során egészen a feladatok<br />
19 tanácskozó, megvitató, megfontoló<br />
kijelöléséhez. Nem feltétlen kell<br />
egy határozott értéket társítanunk<br />
a természethez, hanem<br />
célunk lehet maguknak a döntési<br />
alternatíváknak a felvázolása,<br />
illetve javaslatok nyújtása. Ezekhez<br />
segíthet hozzá a deliberáció.<br />
A költség-haszon elemzés<br />
csak a megvizsgálható következményeket<br />
veszi figyelembe, és<br />
nem foglalkozik az emberek által<br />
kinyilvánított preferenciák mögötti<br />
okokkal, tulajdonképpen<br />
semlegesnek tüntetve fel magát<br />
egy adott elemzési keretet használ<br />
ahelyett, hogy nyíltan foglalkozna<br />
a háttérben meglévő értékek<br />
vizsgálatával. Ahol a meggyőződés<br />
megkérdőjelezhető, ott<br />
nem a vágyakat kell mérni, hanem<br />
a mögöttük lévő véleményekről<br />
kell kérdezni. (Keat<br />
[1997])<br />
Valójában maga az elképzelés,<br />
hogy stratégiai, politikai és etikai<br />
megfontolások alapján hozzanak<br />
döntést, a politikában mindennapos,<br />
amivel azonban a<br />
deliberatív demokrácia mégis<br />
többet nyújthat, az az elvek nyílt<br />
előtérbe helyezése és a tudományos<br />
tényekbe vetett hit megszüntetése.<br />
A koncepció alapját<br />
Habermas [2001] kommunikatív<br />
etikája képezi, ahol racionális<br />
2002 NYÁR FORDULAT 57
MŰHELY<br />
diskurzus keretében ki lehet alakítani<br />
a normákat.<br />
A preferenciákat, értékeket<br />
politikai, szociális és gazdasági<br />
tényezők formálják, így nem<br />
lehet az intézményi háttérrel<br />
szemben exogén preferenciákról<br />
beszélni, tehát nem pusztán a<br />
preferenciák aggregálásával kell<br />
törődni, hanem a folyamattal,<br />
amelyen keresztül kialakulnak. A<br />
deliberatív demokrácia előtérbe<br />
hozza az állampolgárok résztvételét,<br />
és a hangsúlyt a döntéshozatali<br />
folyamatra, az intézményekre<br />
helyezi. A politikai hatalom<br />
legitimációja a résztvételen<br />
és a demokratikus párbeszéden<br />
nyugszik, ahol mindenkinek<br />
egyenlő joga és szavazata van.<br />
Fontos szerepe van a diskurzusnak,<br />
mert a részvevőket a közös<br />
jó felé orientálja, az önérdekkövetés<br />
háttérbe szorul. (Graham -<br />
Corinne [2000])<br />
A természeti javak értékeléséhez<br />
szorosan kapcsolódik ez a<br />
fajta megközelítés, hiszen etikai<br />
kérdések, társadalmi normák<br />
helyessége kerül központba. A<br />
bizonyítás kötelezettsége kapja<br />
hangsúlyt, ellentétben a tények<br />
egyszerű felhasználásával, nem<br />
annyira az egyetlen jó megtalálásra<br />
koncentrál, mint inkább a<br />
megvitatásra és gyakorlati alkalmazás<br />
kialakítására (Funtowitz<br />
[1994]). A deliberatív diskurzu-<br />
5-82. OLDAL<br />
son keresztül az emberek ütköztethetik,<br />
és kialakíthatják a<br />
közösen elfogadott értékeket,<br />
vagy az elérhető célokat. Az eddig<br />
felsorolt problémák nyíltan<br />
előkerülhetnek, és számolhatnak<br />
vele a résztvevők, amikor kialakítják<br />
döntésüket.<br />
A gyakorlat<br />
A gyakorlati megvalósítás azonban<br />
korántsem egyszerű. Jelenleg<br />
a szakirodalomban talán a legnagyobb<br />
figyelmet az úgynevezett<br />
citizen jury (állampolgári esküdtszék)<br />
kapja, ezek hasonlóak az<br />
USA-ban a bírósági eljárásoknál<br />
alkalmazott jól bevált intézményekhez.<br />
A környezet értékelése<br />
során ezek értékelővé válnának,<br />
társadalmi értékeket artikuláló<br />
intézménnyé. Az adott probléma<br />
megoldására 15-30 főből álló<br />
esküdtszéket állítanának fel, hogy<br />
az alacsony létszám hatékonyabb<br />
működést eredményezzen. Az<br />
esküdtek válogatása itt véletlenszerűen<br />
menne végbe, mivel őket<br />
a társadalom, mint egész vagy az<br />
összes érdekcsoport képviseletére<br />
kérnék fel.<br />
Amikor a tudomány alkalmazása<br />
megjelenik a politikában, kiderül,<br />
hogy a kulcsszereplők (bírók,<br />
újságírók, tudósok különböző<br />
területekről vagy egyszerű állampolgárok)<br />
a módszertant megfe-<br />
58 FORDULAT 2002 NYÁR
TUKACS ANDRÁS<br />
lelően elsajátíthatják, hogy sikeresen<br />
vegyenek részt a dialógusban.<br />
Az ügyek megvitatása a<br />
legitim perspektívák sokféleségén<br />
alapul, melyek speciális elköteleződések<br />
és hitek mentén<br />
tagolódnak. (Funtowitz [1994])<br />
Miben nyújt többet?<br />
A deliberatív demokrácia legnagyobb<br />
előnye, hogy mind a<br />
fenntarthatóság, mind a bizonytalanság,<br />
mind a jövő nemzedék<br />
helyzete és akármilyen értékeléssel<br />
kapcsolatos probléma nyíltan<br />
be vihető a vitába, hogy azokat<br />
mérlegelhessék a résztvevők.<br />
Akár közgazdaságtani módszerekkel<br />
megállapított eredményeket<br />
is bemutathatnak a felek a<br />
diskurzus során, csak világossá<br />
kell tenni a korlátait, ugyanilyen<br />
módon bármilyen másfajta mutatókat<br />
is ütköztethetnek.<br />
Különösen hasznos lehet<br />
olyan esetekben, amikor átfogó,<br />
összetett problémákat kell kiértékelni,<br />
és nagy segítséget nyújthat,<br />
ha a (fizetési hajlandósági)<br />
mérésekben feltárt értékek nem<br />
tükrözik megfelelően az emberek<br />
értékítéleteit. Az esküdtszék akár<br />
kártérítési javaslatot is hozhat<br />
különböző ügyekben, ezáltal<br />
ugyanúgy monetáris összegeket<br />
vagy más kártérítési eljárásokat<br />
MIVEL ÉRTÉK–EL?<br />
szabhat ki, mint amit a közgazdasági<br />
értékelés megállapít.<br />
(Brown et al. [1995])<br />
A deliberatív demokrácia elősegíti,<br />
hogy az egész közösség<br />
számára jó eredményt érjenek el,<br />
mert:<br />
1. Az érveket a közjó szempontjából<br />
kell kifejezniük,<br />
nem pedig önérdekre hivatkozva,<br />
előtérbe kerülhetnek<br />
az egyén társadalom számára<br />
fontos preferenciái (Sen<br />
[1977]).<br />
2. Szélesebb látókör kerül a<br />
részvevők elé, és kénytelenek<br />
abban gondolkodni.<br />
3. Kialakulhat mások iránti törődés,<br />
és a diskurzus során<br />
akár közösséggé kovácsolódhatnak,<br />
ami elősegíti a másik<br />
álláspont jobb megértését.<br />
(Jacobs [1997])<br />
A szereplők egészében láthatják,<br />
és hozhatnak döntést a<br />
problémákról, tehát nem kell<br />
különválasztaniuk a hatékonysági<br />
és igazságossági kritériumokat,<br />
vagy a környezeti hatásokat<br />
együtt vizsgálhatják. Így bár nehezíti<br />
az átláthatóságot, egyben<br />
lehetővé teszi a különböző célok<br />
együttes mérlegelését, illetve<br />
eltérő tudományterületek integrálását.(O’Hara<br />
[1996])<br />
2002 NYÁR FORDULAT 59
MŰHELY<br />
Amiben különbözik a neoklasszikus<br />
értékeléstől (Brown et<br />
al. [1995]):<br />
• Csoportos döntési szabályt<br />
alkalmaz, nem elkülönült individuumok<br />
preferenciáit.<br />
• Ha monetáris értéket becsül,<br />
akkor nem értékek szétszórt<br />
csoportját (nem több száz<br />
ember különféle fizetési hajlandóságát),<br />
hanem egyetlen<br />
pénzértéket fejez ki.<br />
• Az igazságosság, méltányosság<br />
és más morális értékek<br />
nyílt szerepet kapnak.<br />
• Ellentétben a monetáris méréssel,<br />
a csoport megoldási javaslatokat<br />
tehet, és nem szükséges<br />
konkrét értékeket rendelnie<br />
a természeti javakhoz.<br />
A résztvevők kikerülik az információhiány<br />
okozta gondokat:<br />
Rendelkezésükre bocsáthatók<br />
különféle anyagok, bármilyen<br />
szakértőt, érintettet meghallgathatnak<br />
vagy kérdéseket tehetnek<br />
fel neki a felmerült problémával<br />
kapcsolatban.<br />
A modell figyelembe veszi,<br />
hogy az emberek preferenciái<br />
folyamatosan alakulnak és a<br />
meggyőzés, tanulás kulcs fontosságúak<br />
lesznek.<br />
Az Aldred és Jacobs [2000]<br />
által elemzett esetből világosan<br />
kiderül, hogy az állampolgári<br />
5-82. OLDAL<br />
esküdtszék szereplői szakítottak<br />
a hagyományos kutatási módszerekkel,<br />
azaz lehetséges az innovatív,<br />
más alapokra épülő döntéshozás<br />
is. Szerintük a résztvevők<br />
komolyan vették a munkájukat<br />
és aktívan részt vettek a<br />
döntési folyamatban. A szereplők<br />
érdeklődését sikerült felkelteni<br />
a környezeti problémák<br />
iránt, és később is figyelemmel<br />
kísérték az eseményeket. Ez az<br />
intézményi megoldás segítheti<br />
azt a további célkitűzést is, hogy<br />
az állampolgárok közelebb kerüljenek<br />
a döntésekhez, és előmozdítsa<br />
a résztvételi hajlandóságot.<br />
Új problémák és orvoslásuk<br />
Bár a deliberatív intézmények<br />
alkalmazása során újabb gondokkal<br />
szembesülünk, látni kell,<br />
hogy milyen megoldási lehetőséget<br />
kínálnak a környezetértékelésben.<br />
Egyik kulcsfeladat a technokrata<br />
világkép lebontása, ahol<br />
szakemberekhez nem fűződnek<br />
mítoszok, és a döntésben az állampolgárokkal<br />
egyenrangú szerepet<br />
kapnak. Fontos, hogy a<br />
szereplők között a szakértők<br />
véleménye megnyilvánulhasson,<br />
de nem szabad nekik kizárólagos<br />
hatalmat tulajdonítani. Maga a<br />
60 FORDULAT 2002 NYÁR
TUKACS ANDRÁS<br />
szakértői tudás rendkívüli jelentősséggel<br />
bír, különösen a természeti<br />
kérdésekben, így nagy a<br />
veszélye, hogy kisajátítva azt<br />
visszaélnek vele. Ezért minél<br />
több szakember véleményét kell<br />
ütköztetni, majd megfelelő mérlegelés<br />
alapján dönteni. (Jacobs<br />
[1997]) A gyakorlat azonban azt<br />
mutatja, hogy a szakértői vélemény<br />
továbbra is meghatározó.<br />
(O’Hara [1996])<br />
Nagy hátránya, hogy nem garantált<br />
a megegyezés. Legfontosabb,<br />
hogy javaslatot tudjon<br />
nyújtani a döntéshozás számára,<br />
amit elő lehet segíteni a döntési<br />
szabály mérséklésével (legitimáció<br />
csökkentése mellett), illetve<br />
megfelelően képzett levezető<br />
elnök alkalmazásával.<br />
A viszonylag önálló döntéshozás<br />
során előjöhet a standard<br />
értelemben vett racionalitás megszűnése<br />
(Aldred – Jacobs<br />
[2000]), ami nem feltétlen eredményez<br />
téves következtetéseket,<br />
legfeljebb az elvárt logikus gondolatmenet<br />
nem érvényesül. Hasonló<br />
következetlenségeket a<br />
politikában is találhatunk, mindenesetre<br />
világossá kell tennünk<br />
a deliberáció korlátait.<br />
A deliberatív demokrácia jó<br />
működéséhez elengedhetetlen,<br />
hogy a deliberatív intézmények<br />
munkája meghatározó szerephez<br />
jusson. (Aldred – Jacobs [2000])<br />
MIVEL ÉRTÉK–EL?<br />
Tehát a meghozott egyezménynek<br />
legyen hatása, és bár választott<br />
döntéshozó szervek hozzák<br />
meg a végső döntést, de egy jól<br />
működő demokratikus rendszerben,<br />
ha felülbírálják a javaslatot,<br />
arra alapos okot kell adniuk.<br />
Részben ezért, illetve egyfajta<br />
ellenőrzés kialakítása miatt az<br />
egyik legfontosabb biztosítéka a<br />
nyilvánosság, bármilyen ítéletet,<br />
döntést és az azt alátámasztó<br />
érveket nyilvánossá kell tenni.<br />
(Brown et al. [1995])<br />
Ugyanakkor felvet olyan kérdéseket,<br />
hogy mikor alkalmazzunk<br />
ilyen deliberatív gyűléseket (Valószínűleg<br />
az erre kijelölt illetékes<br />
szervhez lehetne fordulni kérelemmel,<br />
hogy állítson fel adott<br />
kérdésben egy ilyen gyűlést).<br />
Szintén gondot okoz a nem helyi<br />
szintű döntések meghozatala<br />
(ekkor akár részekre bontva,<br />
vagy képviselők küldése által<br />
lehetne alkalmazni a deliberatív<br />
demokráciát). Ezen kívül még<br />
több nehézség merül fel (résztvevők<br />
jutalmazása, moderátor<br />
személye, retorikai képességek<br />
előtérbe kerülése), de a legtöbb<br />
lényegi felvetést alapos odafigyeléssel<br />
és gondos előkészítéssel<br />
ki lehet küszöbölni.<br />
Úgy gondolom, hogy a neoklasszikus<br />
értékelést lehetne integrálni,<br />
vagy akár felülbírálni egy<br />
2002 NYÁR FORDULAT 61
MŰHELY<br />
ilyen demokratikus folyamat<br />
során, és nyílttá lehetne tenni az<br />
alapvető érték- különbségeinket.<br />
A párbeszédben a minőség kapja<br />
a szerepet az „igazság” megtalálása<br />
helyett, ami a gyakorlatban a<br />
kompetenciák és nézőpontok<br />
sokféleségében jelenik meg. Ha<br />
nem is sikerül morális meggyőződéseinket<br />
közös nevezőre<br />
hozni, de adott kérdésben lehetséges<br />
közös megegyezésre jutni<br />
(O’Hara [1996]), és a deliberatív<br />
demokrácia intézménye elősegítheti<br />
egy jobb értékelési rendszer<br />
kialakítását.<br />
Összefoglalás<br />
A dolgozatommal a jelenleg alkalmazott<br />
gazdasági környezetértékelési<br />
módszerek főbb hiányosságaira<br />
próbáltam rávilágítani.<br />
A téma kapcsán a legfontosabb<br />
pont maga a döntéshozás,<br />
hiszen az értékelés is része az<br />
egész döntéshozatali mechanizmusnak.<br />
Pénzbeli értékeléssel<br />
tulajdonképpen bizonyos mértékig<br />
leválik az értékelési feladat a<br />
tényleges döntésekről, hiszen a<br />
keresleti görbe alapján becsülő<br />
módszerek a jólétszint, a hasznok<br />
meghatározására törekszik<br />
ezzel véve le a terhet a döntéshozókról.<br />
Emellett a nem keresleti<br />
görbén alapuló eljárások csupán<br />
bizonyos szempontok alap-<br />
5-82. OLDAL<br />
ján információt szolgáltatnak a<br />
politikusoknak. Tehát a döntéshozatal<br />
számára inputot jelentenek<br />
a pénzbeli értékelés eredményei,<br />
amelyet természetesen különböző<br />
szempontok figyelembe<br />
vételével egészíthetnek ki az illetékesek<br />
(korrigálva így a kapott<br />
eredményt). Azonban nehéz<br />
elkerülni, hogy szakértők (jelenesetben<br />
a közgazdászok) meghatározó<br />
szerepe döntően befolyásoljon,<br />
illetve világosan kell<br />
látni az értékelési eljárások menetét,<br />
és a hátterükben álló feltételezéseket.<br />
Olyan szempontokat,<br />
mint például az ökológiai<br />
bizonytalanság (lásd SMS) és<br />
szociális, kulturális célok utólag<br />
talán bele lehet kalkulálni a döntésbe,<br />
azonban a módszertani<br />
gondok (pl.: pénzbeli értékelés)<br />
és az alapvető feltételezések<br />
(egyéni döntéshozás, környezet<br />
áruvá redukálása) rányomja bélyegét<br />
az értékelés eredményére.<br />
Az előző okokból kifolyólag<br />
bemutattam egy olyan megközelítést,<br />
ahol a döntéshozatal és az<br />
értékelés nem válik el élesen<br />
egymástól. Tehát az előbb leírt<br />
folyamat az érintettek és a szakértők<br />
bevonásával zajlik, és<br />
együttesen több szempontból<br />
mérlegelhető az adott kérdésben<br />
meghozandó döntés. A vita kialakulása<br />
ugyanakkor elősegíti,<br />
hogy ne csak a vélemények fel-<br />
62 FORDULAT 2002 NYÁR
TUKACS ANDRÁS<br />
mérése, hanem a mögöttük húzódó<br />
okok feltárása, és ütköztetése<br />
is megvalósuljon, ami egy<br />
egységes álláspont kialakítása felé<br />
vihet.<br />
Összességében egy gyakorlatorientált<br />
koncepciót vázoltam fel,<br />
és a közgazdaságtani módszertan<br />
bírálatán keresztül egy kommunikáción<br />
és résztvételen alapuló<br />
ALDRED, JONATHAN – JACOBS,<br />
MICHAEL [2000]: Citizens<br />
and wetlands: evaluating the<br />
Ely citizens’ jury; Ecological<br />
Economics 34, 217-232. o.<br />
ARROW, Kenneth J. [1963]: Social<br />
Choice and Individual<br />
Values, New Yorrk: Wiley<br />
BINGHAM et al. [1995]: Issues in<br />
ecosystem valuation: improving<br />
information for decision<br />
making; Ecological<br />
Economics 14, 73-90. o.<br />
BISHOP, R. C. [1978]: Endangered<br />
species and uncertainty:<br />
The economics of a<br />
Safe Minimum Standard;<br />
American Journal of Agricultural<br />
Economics 60, 10-<br />
18. o.<br />
BROWN, T. C. – PETERSON, G.<br />
L. - Tonn, B. E. [1995]: The<br />
Values Jury to Aid Natural<br />
IRODALOMJEGYZÉK<br />
MIVEL ÉRTÉK–EL?<br />
lehetséges környezetértékelési<br />
alkalmazást helyeztem előtérbe.<br />
A feladat tehát egy olyan elgondolásokat<br />
és gyakorlatokat magában<br />
foglaló rendszer kialakítása,<br />
amelyben több perspektíva<br />
jelenhet meg egy racionális dialógus<br />
keretében, és az etikai elkötelezettség<br />
kifejeződhet.<br />
Resource Decisions; Land<br />
Economics 71(2), 250-260.<br />
o.<br />
CARSON, R. T. – FLORES, N. E.<br />
– MEADE, N. F. [2000]:<br />
Contingent Valuation: Evidence<br />
and Controversies;<br />
University of California, San<br />
Diego, Discussion Paper 96-<br />
36R<br />
COASE, R. M. [1960] - The<br />
Problem of Social Cost, Journal<br />
of Law and<br />
Economics<br />
CROWARDS, T. M. [1998]: Safe<br />
Minimum Standards: costs<br />
and opportunities; Ecological<br />
Economics 25, 303-314.<br />
o.<br />
CUMMINGS, R. – HARRISON, G.<br />
[1995]: The Measurement<br />
and Decomposition of<br />
Nonuse Values: A Critical<br />
2002 NYÁR FORDULAT 63
MŰHELY<br />
Review; Environmental and<br />
Resource Economics 5,<br />
225-247. o.<br />
FUNTOWITZ, S. O. – RAVETZ, J.<br />
R. [1994]: The worth of a<br />
songbird: ecological economics<br />
as a post-normal<br />
science<br />
GRAHAM, S. – CORINNE WALES<br />
[2000]: Citizens’ Juries and<br />
Deliberative Democracy;<br />
Political Studies Vol. 48 Issue<br />
1, p51, 15p<br />
HABERMAS, JÜRGEN [2001]: A<br />
kommunikatív etika; Új<br />
Mandátum Könyvkiadó,<br />
Budapest<br />
HODGSON, GEOFFREY [1997]:<br />
Economics, environmental<br />
policy and the transcendence<br />
of utilitarianism;<br />
Valuing Nature? Ethics,<br />
economics and the environment.,<br />
Routledge (EE)<br />
London and New York, 48-<br />
65. o.<br />
HOLLAND, ALAN [1995]: The<br />
Assumptions of Cost-<br />
Benefit Analysis: Philosopher’s<br />
View; Environmental<br />
Valuation: New Perspectives.<br />
CAB International,<br />
Wallingford, 21-38. o.<br />
JACOBS, MICHAEL [1997]: Environmental<br />
valuation, deliberative<br />
democracy and public<br />
decision-making institutions;<br />
Valuing Nature? Eth-<br />
5-82. OLDAL<br />
ics, economics and the environment.,<br />
Routledge (EE)<br />
London and New York,<br />
211-231.o.<br />
LEE, KEEKOK [1996]: Source<br />
and locus of intrinsic value;<br />
Environmental Ethics 18,<br />
297-309. o.<br />
LOCKWOOD, MICHAEL [1997]:<br />
Integrated value theory for<br />
natural areas; Ecological<br />
Economics 20, 83-93. o.<br />
KAPP, WILLIAM K. [1970,<br />
újranyomás: 1983]: Social<br />
Costs, Economic Development<br />
and Environmental<br />
Disruption, University Press<br />
of America<br />
KEAT, RUSSEL [1997]: Values<br />
and preferences in neoclassical<br />
environmental economics;<br />
Valuing Nature?<br />
Ethics, economics and the<br />
environment., Routledge<br />
(EE), 32-47.o.<br />
KEREKES SÁNDOR [1998]: A<br />
környezetgazdaságtan alapjai;<br />
BKÁE Egyetemi Jegyzet<br />
MARJAINÉ SZERÉNYI<br />
ZSUZSANNA [1999 Ősz]:<br />
Megfizethető-e a megfizethetetlen?<br />
– A természet<br />
pénzbeli értékeléséről az<br />
ökológiai közgazdaságtan és<br />
egy hazai felmérés tükrében;<br />
Kovász, III. évfolyam, 3.<br />
Szám, 188-198. o.<br />
64 FORDULAT 2002 NYÁR
TUKACS ANDRÁS<br />
MARJAINÉ SZERÉNYI ZSU-<br />
ZSANNA [2001 Február]: A<br />
természeti erőforrások<br />
pénzbeli értékelése; Közgazdasági<br />
Szemle, XLVIII.<br />
Évf., 114-129. o.<br />
MARSHALL, ALFRED [1890]:<br />
Principles of Economics;<br />
London, Macmillan – VII.<br />
fejezet<br />
MUNDA, GIUSEPPE [1997]: Environmental<br />
economics,<br />
ecological economics, and<br />
the concept of sustainable<br />
development; Environmental<br />
Values 6, 213-233. o.<br />
NORGAARD, RICHARD B. [1985]:<br />
Environmental Economics:<br />
An Evolutionary Critque<br />
and a Plea for Pluralism;<br />
Journal of Environmental<br />
Economics and Management<br />
12, 382-394. o.<br />
NORTON, BRYAN –<br />
CONSTANZA, ROBERT –<br />
BISHOP, RICHARD C. [1998]:<br />
The evolution of preferences.<br />
Why ’sovereign’ preferences<br />
may not lead to<br />
sustainable policies and<br />
what to do about it; Ecological<br />
Economics 24, 193-<br />
211. o.<br />
O’HARA, SABINE [1996]: Discursive<br />
ethics in ecosystems<br />
valuation and environmental<br />
policy; Ecological Economics<br />
16, 95-107. o.<br />
MIVEL ÉRTÉK–EL?<br />
PEARCE, D. – BARBIER, E. –<br />
MARKANDYDA, A. [1989]:<br />
Sustainable Development:<br />
Economics and Environment<br />
in the Third World;<br />
London, Earthscan<br />
PIGOU, A.C. [1920] - The<br />
Economics of Welfare,<br />
McGraw-Hill Book<br />
Company, New York<br />
REDCLIFT, MICHAEL [1993]:<br />
Sustainable Development:<br />
Needs, Values, Rights; Environmental<br />
Values, Vol. 2,<br />
3–20. o.<br />
SAGOFF, M [1998]: Aggregation<br />
and deliberation in valuing<br />
environmental public goods:<br />
A look beyond contingent<br />
pricing; Ecological Economics<br />
24, 213-230. o.<br />
SEN, AMARTYA K. [1977]: Rational<br />
Fools: A Critique of<br />
the Behavioral Foundations<br />
of Economic Theory; Philosophy<br />
and Public Affairs<br />
6, 317-344. o.<br />
SEN, AMARTYA K. [1982]: Approaches<br />
to the Choice of<br />
Discount Rates for Social<br />
Benefit-Cost Analysis; R. C.<br />
Lind, ed, Discounting for<br />
Time and Risk in Energy<br />
Policy<br />
SEN, AMARTYA – WILLIAMS,<br />
BERNARD [1982]: Útilitarism<br />
and Beyond; Cambridge<br />
University Press, 1-22. o.<br />
2002 NYÁR FORDULAT 65
MŰHELY<br />
SPASH, CLIVE – HANLEY, NICK<br />
[1995]: Preferences, information<br />
and biodiversity<br />
preservation; Ecological<br />
Economics 12, 191-208. o.<br />
VATN, ARILD – BROMLEY,<br />
DANIEL W. [1994]: Choices<br />
without Prices without<br />
Apologies; Journal of Envi-<br />
5-82. OLDAL<br />
ronmental Economics and<br />
Management 26, 129-148. o.<br />
WALRAS, LEON [2000]: A tiszta<br />
politikai gazdaságtan elemei,<br />
avagy a társadalmi gazdagság<br />
elmélete; Bekker Zsuzsa<br />
(szerk.) – Alapművek, alapirányzatok;<br />
Aula<br />
66 FORDULAT 2002 NYÁR
A TEK ÚJRAFELFEDEZÉSE<br />
A CÍMBEN sugalltakkal ellentétben<br />
az alábbi dolgozat nem kollégiumunkat<br />
hivatott dicsőíteni<br />
(legalábbis nem ilyen közvetlenül),<br />
hanem egy olyan, nem<br />
újkeletű, sokkal inkább újra felfedezett<br />
ökológiai adaptációs<br />
rendszer bemutatását célozza<br />
meg, amely nagyban hozzájárulhat<br />
az erőforrások és az ökoszisztémák<br />
fenntartható használatához<br />
(ez a TEK a hagyományos<br />
ökológiai tudás angol rövidítése).<br />
Írásom egy diákok által<br />
végzett nemzetközi kutatássorozat<br />
indiai fejezetének rövid, tömörített<br />
kivonatát tartalmazza,<br />
amelynek fő célja az volt, hogy<br />
feltárja a vállalati, az állami, a<br />
civil szféra szerepét az ökológiai<br />
fenntarthatóság kritériumainak<br />
megvalósításában. A tapasztalatok<br />
megvitatása során többek<br />
között felmerült az a kérdés is,<br />
hogy az iparilag fejlett országok<br />
(„gazdag Észak”) hogyan segítik,<br />
és hogyan segíthetnék az úgynevezett<br />
fejlődőket („szegény<br />
Dél”), és milyen megoldásokkal<br />
BODORKÓS BARBARA<br />
tudnak szolgálni az utóbbiak<br />
környezeti problémáira. Sokszor<br />
úgy tűnt, hogy hiába jönnek jó<br />
szándékkal, tevékenységük gyakran<br />
többet árt, mint használ. A<br />
helyismeret, a helyi kultúra és<br />
ökológiai tudás ismeretének hiánya<br />
nem várt következményekkel<br />
jár, és az Északon oly jól bevált<br />
megoldások Délen számos esetben<br />
csődöt mondanak.<br />
Célom az, hogy ismertessem a<br />
kutatásunk során azonosított<br />
hagyományos indiai ökológiai<br />
tudás elemei közül a legfontosabbakat,<br />
persze a teljesség és a<br />
részletesség igénye nélkül. Bemutatásuk<br />
előtt igyekeztem nagyon<br />
röviden magát az alapproblémát<br />
is felvázolni, hely<br />
hiányában ez természetesen csak<br />
igen kis mértékben sikerülhetett.<br />
Fontosnak tartottam a hagyományos<br />
tudásról szóló elmélet rövid<br />
bemutatását is, hiszen segítségével<br />
a gyakorlatban alkalmazott<br />
koncepciók is könynyebben<br />
megragadhatóvá válnak. Mindezt<br />
az Észak-Dél problematika tár-<br />
2002 NYÁR FORDULAT 67
MŰHELY<br />
gyalása vezeti fel, némi kontextust<br />
adva a tradicionális ökológiai<br />
tudás jelentőségének felismeréséhez.<br />
1. Az Észak-Dél problematika<br />
A fejlett országok gazdaságuk<br />
méreténél fogva jóval nagyobb<br />
részben járulnak hozzá a globális<br />
környezeti problémák kialakulásához,<br />
mint a fejlődők. Ugyanakkor<br />
a fejlődő országok is<br />
egyre nagyobb mértékben veszik<br />
ki részüket a környezeti problémák<br />
termeléséből, a fejlődő országok,<br />
az északiéhoz képest<br />
többnyire érintetlenebb, gazdagabb<br />
és ökológiailag értékesebb<br />
környezete is mind gyorsabban<br />
degradálódik. Ezt Észak sem<br />
tekintheti csupán lokális problémának,<br />
hiszen hosszú távon ezek<br />
globális hatásai számára is érezhető<br />
válnak (Sachs 2001), (pl.<br />
esőerdők kipusztulása, rohamos<br />
motorizáció káros következményei).<br />
A fejlett országok szigorú<br />
környezetpolitikája azt eredményezte<br />
az elmúlt egy-két évtizedben,<br />
hogy a helyi és regionális<br />
szintű környezeti problémák<br />
bizonyos mértékben enyhültek.<br />
A fejlett országok éppen ezért a<br />
déliektől is szigorúbb környezeti<br />
szabályozást várnak el, amellyel<br />
szemben a déliek azzal érvelnek,<br />
5-82. OLDAL<br />
hogy a környezetszennyezés a<br />
fejlett országok múltbéli és jelenlegi<br />
tevékenységének a következménye,<br />
így a környezetvédelem<br />
költségeit is az Északnak kell<br />
viselnie (Boda-Pataki 1998).<br />
Észak szerint a környezetvédelem<br />
hiánya Délen versenyképességi<br />
előnyökké változhat: a fejlődők<br />
tudatosan laza környezetvédelmi<br />
és biztonsági előírásokat<br />
juttatnak érvényre, hogy minél<br />
kedvezőbb feltételeket teremtsenek<br />
a külföldi befektetők számára,<br />
és hogy mérsékeljék termelési<br />
költségeiket, ezáltal is növelve<br />
versenyképességüket (Sachs<br />
1995). A fejlődők ezzel szemben<br />
azzal vádolják Északot, hogy a<br />
környezetvédelmi teljesítményre<br />
való hivatkozás csupán arra szolgál,<br />
hogy leplezze Észak protekcionista<br />
gazdaságpolitikáját, hiszen<br />
a környezetvédelmi okokból<br />
bevezetett kereskedelmi<br />
korlátozások elsősorban a fejlődő<br />
országokat érinthetik. Az<br />
UNCED Agenda 21 elnevezésű<br />
programja kettébontja a világot<br />
ökológiai deficites (Dél) illetve<br />
ökológiailag magas teljesítményű<br />
országokra (Észak). Előbbiek<br />
környezeti problémáinak okai<br />
közé sorolja a megfelelő mennyiségű<br />
tőke hiányát, az elmaradt<br />
technológiát, megfelelő szakemberek<br />
hiányát és a gazdasági növekedés<br />
alacsony mértékét.<br />
68 FORDULAT 2002 NYÁR
BODORKÓS BARBARA<br />
(Sachs 2001)Ebből már szinte<br />
automatikusan következik, hogy<br />
Északnak növelnie kell befektetéseit<br />
Délen, lehetővé kell tennie<br />
a technológia transzfert illetve<br />
hogy Dél gazdasági növekedésének<br />
motorjául szolgáljon. „Ebben<br />
az értelemben a fenntartható<br />
fejlődés szlogenje sem jelent<br />
mást, mint a szegényebb országok<br />
fejlődésének befagyasztását,<br />
hiszen a fenntarthatóság kritériumának<br />
számító minőségi fejlődésre<br />
elsősorban az északi gazdaságok<br />
képesek.” (Boda-Pataki<br />
1998)<br />
Egyes megközelítések szerint<br />
a fejlődők nem lehetnek környezetvédők,<br />
mert leköti őket a túlélés<br />
pillanatnyi, sürgető feladata,<br />
és nincs pénzük arra, hogy befektessenek<br />
a környezetvédelembe<br />
és a fenntarthatóság kritériumainak<br />
teljesítésébe. Az oly<br />
sokat idézett, ám igen sokfelől<br />
bírálható környezeti Kuznyetzgörbe<br />
mögött is ez a gondolat<br />
bújik meg. Ez a görbe azt mutatja<br />
meg, hogy a környezetszennyezés<br />
és a nyersanyag felhasználás<br />
mértéke általában<br />
együtt növekszik az ország gazdagodásával,<br />
azonban az anyagi<br />
és a tudásbeli gazdagodás elérhet<br />
egy olyan szintet 20 , ahol a fejlett<br />
technológia alkalmazásával csök-<br />
20 ez évi kb. 10 000 dollár egy főre eső<br />
GDP-t jelent<br />
A TEK ÚJRAFELFEDEZÉSE<br />
kenteni lehet a szennyezést, a<br />
nyersanyag- illetve energia felhasználást.<br />
(Kerekes 1998) Ez a<br />
folyamat azonban - legalábbis<br />
egyelőre - lényegesen lassúbb az<br />
előzőnél. A görbe így azt sugallja,<br />
hogy a környezeti problémák<br />
mérséklésére a gazdasági növekedés<br />
szolgál gyógyírként.<br />
A későbbiekben felvázolt<br />
TEK-re alapuló megoldások<br />
ismertetésével, remélem, legalább<br />
részben sikerül megmutatnom,<br />
hogy a környezet védelme<br />
nem feltétlenül pénz kérdése.<br />
2. A szubkontinens környezeti problémáiról<br />
és környezetvédő mozgalmairól<br />
röviden<br />
A népességnövekedés, a szegénység,<br />
a gazdasági fejlődés és a<br />
környezeti kérdések nem kezelhetőek<br />
külön-külön, hiszen azok<br />
egy összefüggő rendszert alkotnak.<br />
A problémák az elkövetkező<br />
években ráadásul sokasodni<br />
fognak, hiszen jelenleg a szubkontinens<br />
gazdasága és népessége<br />
a világon a leggyorsabban<br />
növekvők egyike. A népességnövekedés<br />
két fő paraméteren keresztül<br />
befolyásolja az ország<br />
életét: a szegénység illetve a fogyasztással<br />
járó káros környezeti<br />
hatások révén. A népesség a<br />
gazdasági növekedés egyik elő-<br />
2002 NYÁR FORDULAT 69
MŰHELY<br />
feltétele, másrészt pedig a környezeti<br />
pusztítások egy részének<br />
okozója. A szegény lakosságnak<br />
gyakran az egyes természeti erőforrások<br />
jelentik a közvetlen<br />
megélhetést, emiatt azok használatában<br />
a rövidtávú szemlélet<br />
az uralkodó. A népesség további<br />
növekedése folytán szükség lesz<br />
a mezőgazdasági korlátok átlépésére<br />
is, újabb területeket kell<br />
művelés alá vonni, amely várhatóan<br />
tovább degradálja a környezetet.<br />
A környezetvédelmi problémák<br />
hátterében a szegénységen<br />
kívül a gyors iparosodás áll.<br />
Indiában a helyi környezetvédő<br />
mozgalmak az 1970-es évektől<br />
kezdve indultak a területén<br />
bányászatot, kőolaj kitermelést,<br />
ipari vagy monokultúrás mezőgazdasági<br />
termelést folytató gazdag<br />
helyi vagy multinacionális<br />
vállalatokkal szemben, amelyek<br />
tönkretették a környezetet. Az új<br />
beruházások hasznát ugyanis a<br />
multinacionális nagyvállatok fölözték<br />
le, míg a káros környezeti<br />
hatásokat - a nagyon gyorsan<br />
növekvő lég- és vízszennyeződést,<br />
a vízerőművek működéséhez<br />
szükséges erdőirtások és az<br />
azt követő talajerózió következményeit<br />
- a helyi parasztok és<br />
halászok viselték. (Guha-Alier<br />
1997)<br />
Az indiai környezetvédő mozgalmakban<br />
az ökológiai kérdések<br />
5-82. OLDAL<br />
elsősorban az emberi jogokkal,<br />
etnikai problémákkal, az anyagi<br />
javak igazságosabb elosztásának<br />
igényével kapcsolódnak össze. A<br />
mozgalmak általában feladatuknak<br />
tekintik, hogy képviseljék<br />
azokat az embereket, akik önállóan<br />
nem képesek az érdekeik<br />
érvényesítésére. Azért tiltakoznak<br />
egyes tevékenységek ellen,<br />
mert azok a területén élő emberek<br />
életét, egészségét vagy megélhetését<br />
veszélyeztetik. (Guha-<br />
Alier 1997)<br />
3. A tradicionális ökológiai tudás<br />
A hagyományos ökológiai tudás<br />
(Traditional Ecological<br />
Knowledge-angol rövidítés szerint<br />
TEK) alatt az emberek egymás<br />
közötti illetve környezetükkel<br />
való kapcsolatára, azokhoz<br />
való alkalmazkodására vonatkozó<br />
tudást és hiedelmeket értünk,<br />
amelyek a kulturális hagyományok<br />
által öröklődtek generációról<br />
generációra. (Holling-Folke-<br />
Berkes 1993) A tradicionális<br />
tudás önmagáért és társadalmikulturális<br />
értékéért is igen fontos:<br />
újfajta biológiai tudást biztosít,<br />
ökológiai szempontokat láttat,<br />
elősegíti az erőforrások és az<br />
ökoszisztémák fenntartható<br />
használatát és kulcsfontosságú<br />
70 FORDULAT 2002 NYÁR
BODORKÓS BARBARA<br />
szerepet tölt be a védett területek<br />
megőrzésében is.<br />
A tudományos tudástól elsősorban<br />
holisztikussága, ösztönössége,<br />
spiritualitása és széles<br />
társadalmi kontextusa különbözteti<br />
meg. Ez utóbbi azt jelenti,<br />
hogy a társadalmi kapcsolatok<br />
nemcsak az emberek egymás<br />
közötti, hanem a többi élőlénnyel<br />
való kapcsolatát is magukba<br />
foglalják: az egyént nem<br />
válik el élesen a természettől. A<br />
TEK nem törekszik minél több<br />
adat minél gyorsabb összegyűjtésére,<br />
inkább lassítja ezt a folyamatot,<br />
és a próbálgatásokra hagyatkozik.<br />
Nem célja általános<br />
elvek alkalmazása vagy elméletek<br />
építése. A TEK fő erőssége abban<br />
rejlik, hogy hosszú időkre<br />
visszamenőleg rendelkezik megfigyelési<br />
tapasztalatokkal a helyi<br />
és regionális ökoszisztémákról,<br />
szemben a tudományos tudással,<br />
amely elsősorban szinkronikus,<br />
vagyis rövid időszakra visszatekintő,<br />
nagy területeket átölelő<br />
adatokkal és tudással operál.<br />
(Holling-Folke-Berkes 1993) A<br />
TEK-et semmiképpen sem szabad<br />
egyfajta kuriózumként kezelni;<br />
közrejátszik abban, hogy<br />
régi-új elveket fedezzünk fel újra<br />
a természeti környezet fenntartható<br />
használatára. A TEK létrejötte<br />
a társadalmak azon szükségletéhez<br />
kapcsolódik, mely<br />
A TEK ÚJRAFELFEDEZÉSE<br />
szerint válaszolnia kell a környezetből<br />
érkező visszajelzésekre<br />
(pl. talaj kimerülése, erdők utánpótlása,<br />
stb.). A nemzetközi<br />
szervezetek mint például a<br />
WWF, a UNEP vagy az IUCN is<br />
egyre jobban kezdik felismerni a<br />
hagyományos ökológiai tudás<br />
jelentőségét, ám még mindig<br />
méltánytalanul kevés figyelemben<br />
részesül mind az elméletben<br />
mind a gyakorlatban.<br />
A TEK megragadása rendkívül<br />
nehéz, hiszen az nem egy jól<br />
strukturálható rendszer, amely<br />
könnyen leírható lenne. Ugyanakkor<br />
– a könnyebb elemzést<br />
elősegítendő - érdemes a TEK-et<br />
több szintről megközelíteni.<br />
(Holling-Folke-Berkes 1993) Az<br />
első szinten a helyi állatokra,<br />
növényekre, talajra és tájra vonatkozó<br />
tudás található. Ezek a<br />
túlélés szempontjából kulcsfontosságúak,<br />
ám önmagukban nem<br />
elegendőek az erőforrások fenntartható<br />
használatához. A második<br />
szinten a tradicionális erőforrás<br />
gazdálkodási rendszereket<br />
találhatjuk, amelyek a helyi tudásra<br />
épülnek, különféle technikák,<br />
technológiák, eszközök és<br />
praktikák együttes felhasználásával.<br />
A második szinten említett<br />
erőforrás gazdálkodási rendszerek<br />
megfelelő intézményeket<br />
igényelnek, amelyek biztosítják a<br />
koordinációt, a kooperációt, a<br />
2002 NYÁR FORDULAT 71
MŰHELY<br />
szabályok kialakítását és betartatását,<br />
ez a TEK harmadik szintje.<br />
A negyedik szintet a világnézet<br />
alkotja, amely a környezetről<br />
alkotott felfogást alakítja, és<br />
amely egyben értelmet is ad a<br />
társas és társadalmi kapcsolatoknak.<br />
A TEK egyes szintjeit<br />
együttesen kell kezelni.<br />
Kutatásunk során az indiai<br />
hagyományos tudás fő elemei<br />
közül többet is azonosítottunk,<br />
amelyek közül itt most a teljesség<br />
és részletezettség igénye nélkül<br />
villantom fel a legmeghatározóbbakat.<br />
Mindezek a TEK<br />
előbbiekben felvázolt rendszerének<br />
megfelelően kerülnek bemutatásra.<br />
A fenntartható erőforrás-gazdálkodást<br />
célzó programoknak<br />
a jövőben is ezekre,<br />
illetve ehhez hasonló elemekre<br />
érdemes alapoznia az ázsiai országban.<br />
3.1. TEK 1. szint: Természetre vonatkozó<br />
tudás<br />
Ehető algák, mint táplálékkiegészítők<br />
A helyi ökológiai tudás első<br />
szintjére kiváló példa a Shri<br />
Murugappa Research Centre által<br />
kifejlesztett úgynevezett spirulina<br />
alga biotechnológia. 21 A kutatóközpont<br />
kisléptékben illetve ipari<br />
21 forrás: a kutatóintézet honlapja<br />
http://www.education.com/mcrc<br />
5-82. OLDAL<br />
méretekben egyaránt alkalmazható<br />
technológiát fejlesztett ki a<br />
spirulina ehető alga termesztésére.<br />
Ez a fajta alga magas Avitamin,<br />
ásványi anyag és fehérje<br />
tartalma következtében kiváló<br />
táplálék-kiegészítőként használható<br />
a falusi lakosság étkezésében,<br />
ellentétben a hasonló célokat<br />
felvállaló, nemzetközi szervezetek<br />
által támogatott, genetikailag<br />
manipulált „aranyrizzsel” 22<br />
nem jelent veszélyt a környezetre.<br />
A kutatóközpont abban is<br />
segít, hogy a falvak női lakossága<br />
számára megtanítsa az algatermesztés<br />
módszerét.<br />
Az időjárási és természeti megfigyeléseken<br />
alapuló tradicionális öntözési<br />
módszerek<br />
A vízhasználat decentralizált,<br />
és így a vízgazdálkodási problémákat<br />
enyhítő megoldásoknak is<br />
célszerű annak kell lenniük. Az<br />
indiai civil szervezetek által támogatott<br />
tervezetek bizonyítják a<br />
kisléptékű megoldások 23 sikerét,<br />
22 német és svájci tudósok kutatócsoportja<br />
fejlesztette ki ezt az A-vitamin<br />
előanyagot tartalmazó rizsfajtát, idegen<br />
gének beültetésével<br />
23 a kisléptékű, az alternatív technológiák<br />
egyik nagy hatású teoretikusa<br />
Ernst Schumacher alapgondolata,<br />
hogy az ökológiai és szociális problémákkal<br />
küzdő modern ipari társa-<br />
72 FORDULAT 2002 NYÁR
BODORKÓS BARBARA<br />
például kutak és városi ciszternák<br />
„újjáélesztése” révén. Az elmúlt<br />
száz év időjárási adatai azt mutatják,<br />
hogy egy szárazabb év<br />
után erős monszun következik,<br />
és ez a tendencia az utóbbi<br />
években sem változott, így az<br />
esővíz és a talajvíz ügyes visszatartása<br />
és kiaknázása megakadályozhatná<br />
a vízhiányt. Az erre<br />
szolgáló tradicionális módszereket<br />
már évszázadok óta használják,<br />
ám a vezetékes vízellátás<br />
elterjedésével egyre jobban feledésbe<br />
merültek: az öntözésnél<br />
sajnos a világbanki pénzzel támogatott<br />
nagy duzzasztók használata<br />
került előtérbe.<br />
Az öntözési problémák megoldásában<br />
szerepet kapnak a<br />
tengervizes öntözést, vagyis a sós<br />
vizet jól tűrő fa-és növényfajták,<br />
amelyek a falusi lakosság megélhetéséhez<br />
nélkülözhetetlenek 24 .<br />
Génbankok által hordozott tudás<br />
A nemzetközi specializáción<br />
alapuló kereskedelem és gazdasági<br />
tevékenység egy igen súlyos<br />
és napjainkban egyre fokozódó<br />
dalmaknak a jelenlegi gigantománia<br />
helyett, kis, nem erőszakos, emberi<br />
méretű technológiákra és szervezeti<br />
formákra kell átállniuk fennmaradásuk<br />
és emberibb életük érdekében<br />
(Schumacher, 1991)<br />
24 Ryan (1999)<br />
A TEK ÚJRAFELFEDEZÉSE<br />
veszélye, hogy a globális piacgazdaság<br />
létrejötte következtében<br />
a biológiai sokféleség drámaian<br />
csökken. A gazdasági<br />
munkamegosztás a természeti<br />
erőforrások használatában is<br />
specializációhoz 25 vezet. A világgazdaságba<br />
való bekapcsolódást<br />
segítendő, nemzetközi kölcsönökkel<br />
finanszírozott infrastrukturális<br />
fejlesztések arra ösztönzik<br />
a fejlődő Dél mezőgazdasági<br />
termelőit, hogy csupán néhány<br />
haszonnövény termesztésére<br />
specializálódjanak, a piaci<br />
árakhoz alkalmazkodva. Ezzel<br />
pedig nem pusztán a fenntarthatóság<br />
kritériuma kerül ki figyelmük<br />
köréből, hanem tradicionális<br />
gazdálkodási és életformájuk<br />
is elveszik. A hagyományos<br />
ökológiai tudásra építő<br />
gazdálkodók, akik korábban sokféle<br />
növényt termesztettek és<br />
gondoztak létfenntartásuk érdekében,<br />
most a globális versenygazdaság<br />
nyomása alatt élnek és<br />
termelnek. A termesztett növények<br />
számának drámai csökkenése<br />
az egész ökoszisztéma átalakulásával<br />
jár, a többi állat- és<br />
növényfaj visszaszorulásához,<br />
eltűnéséhez, a biodiverzitás<br />
csökkenéséhez vezet. Mindez<br />
pedig az ökoszisztémák<br />
ellenállóképességének gyengülését<br />
eredményezi. A mezőgazda-<br />
25 Boda-Pataki (1998)<br />
2002 NYÁR FORDULAT 73
MŰHELY<br />
sági termelés iránti növekvő<br />
igény következtében a mezőgazdaságban<br />
is mérséklődött a genetikai<br />
diverzitás. Becslések szerint<br />
India 2005-re rizstermelésének<br />
75 százalékát mindössze<br />
tízféle rizsfaj fogja adni. Hagyományos<br />
mezőgazdálkodás keretében<br />
legalább harmincezer féle<br />
rizst kultiváltak a szubkontinensen.<br />
Egy helyileg kifejlesztett megoldás<br />
a veszélyeztetett fajok védelmére<br />
és a biológiai sokféleség<br />
megőrzésére a génbankok létesítése.<br />
Ez az országban található<br />
állat és növényfajok összeírását,<br />
tanulmányozását, a mezőgazdasági<br />
növények különböző fajtáinak<br />
és termelőinek összegyűjtését<br />
és a jövő számára való megőrzését<br />
jelenti. A génbankok ezt<br />
úgy érik el, hogy a kihalóban lévő<br />
növényfajták termesztését propagálják.<br />
A génbankkal együttműködő<br />
parasztok vetőmagokat<br />
és szakmai segítséget kapnak. A<br />
termésből visszamaradt magok<br />
egy részét a gazdák visszaadják a<br />
banknak, hogy azokat további<br />
gazdálkodás céljára mások is<br />
felhasználhassák.<br />
5-82. OLDAL<br />
3.2. TEK 2.szint-Erőforrásgazdálkodási<br />
rendszerek<br />
Fenntartható erdőgazdálkodás: joint<br />
forest management és a szent erdők<br />
Régóta bizonyított, hogy a tulajdonjogok<br />
jelentős szerepet játszanak<br />
az erdőgazdálkodási és<br />
más természeti erőforrásokkal<br />
kapcsolatos döntésekben. Az<br />
indiai falvak körüli erdők a kormányzat<br />
gazdálkodási körébe<br />
tartoznak, amely nem veszi figyelembe<br />
sem a jelen, sem a jövő<br />
igényeit, így az erdők mindenki<br />
garázdálkodási terepévé váltak. A<br />
falusiak, akiknek megélhetése<br />
nagyban függ az erdőktől, élete<br />
ezzel igen nagy veszélybe került.<br />
Erre a problémára nyújt megoldást<br />
az úgynevezett joint forest<br />
management, amely közös erdőgazdálkodást<br />
jelent. Lényege,<br />
hogy a helyi közösségek fenntartható,<br />
tartamos erdőgazdálkodásukból<br />
származó hasznokat<br />
megtarthatják, félretéve azonban<br />
bizonyos összeget az erdők<br />
fenntartására és ápolására, jövőjük<br />
biztosítására. A közös erdőgazdálkodás<br />
legfőbb sikere abban<br />
rejlik, hogy autonómiát biztosít<br />
a közösségnek, ezzel lényegében<br />
kvázi magántulajdon jön<br />
létre, így hosszú távú szemlélet<br />
alakul ki az erdővel szemben. A<br />
gazdálkodás a hagyományos kö-<br />
74 FORDULAT 2002 NYÁR
BODORKÓS BARBARA<br />
zösségi normákon alapul. A<br />
kormány csak mint facilitátor<br />
jelenik meg a programban és<br />
egyben technikai segítséget nyújt.<br />
A szent erdők kisebb területű<br />
erdőségek, amelyek a helyi istenek<br />
tiszteletét szolgálják. 26 Ilyen<br />
erdőket India szinte minden<br />
részén találhatunk. Az indiai<br />
hagyomány ősidők óta azt tartja<br />
róluk, hogy a különféle falvak<br />
isteneinek illetve istennőinek a<br />
lakhelyei, amelyeket meg kell<br />
védeni és megőrizni a jövő számára.<br />
Számos olyan állatfaj él<br />
ezen erdőkben, amelyek más<br />
erdőkben már kipusztultak egész<br />
India szerte. A szent erdők hagyománya<br />
olyannyira erős, hogy<br />
egyes helyeken az informális<br />
falusi közösségi intézmények<br />
révén a falu társadalmi eseményeiből<br />
való kizárásra, a falu<br />
lakosainak haragjára esetleg<br />
száműzetésre számíthatnak azok,<br />
akik bármiféle módon is vétenek<br />
a szent erdők ellen.<br />
Fenntartható mezőgazdasági rendszerek<br />
Számos szakember egyetért<br />
abban, hogy az éhezés oka nem<br />
az élelmiszertermelés mennyiségének<br />
elégtelenségében, hanem<br />
26 Krishna (2000), illetve interjú a szerzővel<br />
A TEK ÚJRAFELFEDEZÉSE<br />
annak elosztásában és hozzáférhetőségében<br />
van. A belterjes<br />
mezőgazdaság által kínált egyoldalú<br />
termelésnövelés ezért nem<br />
oldhatja meg a gondot, ugyanakkor<br />
súlyos környezeti és társadalmi<br />
károkat okoz. Egy alternatív<br />
megközelítés a helyi gazdálkodási<br />
tudáson és technikákon<br />
nyugvó, a helyi viszonyokat figyelembe<br />
vevő, a modern biológia<br />
eredményeit is beépítő agroökológia.<br />
Ez a módszer környezetkímélő<br />
és a kisgazdálkodók<br />
számára is elérhető módon növeli<br />
a termelékenységet, elősegíti<br />
a belterjes gazdálkodás által lerontott<br />
talajok helyreállítását, és<br />
az emberekre összpontosít a<br />
tőke és a gép helyett. A csak<br />
terméseredményekre összpontosító<br />
modern megközelítés azonban<br />
elfelejtkezik a fenntarthatóság<br />
más mércéiről. A hagyományos<br />
mezőgazdaságban a talaj<br />
javítását és megújulását például<br />
tehéntrágya, gabonamaradékok<br />
szolgálják. Ebben a rendszerben<br />
a földigiliszták, baktériumok,<br />
gombák, rovarok, pókok egészséges,<br />
egyensúlyi rendszert alkotnak<br />
a talajban, és ezzel segítenek<br />
megőrizni a talaj minőségét.<br />
A hagyományos indiai mezőgazdaságban<br />
a kártevők elleni<br />
harcban természetes növényeket<br />
alkalmaztak, illetve a kártevők<br />
2002 NYÁR FORDULAT 75
MŰHELY<br />
természetes ellenségeit telepítették<br />
oda. Így került be a mezőgazdaságba<br />
"növényvédő szerként"<br />
a nímfa, a farkasmaszlag<br />
magja, a dohány, a ricinusolaj,<br />
különböző baktériumkultúrák<br />
illetve természetes ragadozók,<br />
mint például egyes pókfajták 27 . A<br />
gyapot ellenségeinek elűzésére<br />
olyan növényeket- mint például a<br />
napraforgó- telepítettek a gyapot<br />
növények közötti résekbe, amelyek<br />
magukhoz csalogatják a<br />
gyapot legnagyobb kártevőit.<br />
Ezenkívül fontos még megemlíteni<br />
a Vrkshayurveda-t,<br />
amely a tradicionális indiai mezőgazdasági<br />
technikák elnevezésére<br />
szolgál: ez nemcsak a növények<br />
különböző betegségek kezelésének<br />
módjaira nyújt természetes<br />
megoldásokat, hanem<br />
átfedi magának a termesztésnek<br />
az egész folyamatát, a talaj tesztelésétől<br />
kezdve, a vetőmagok<br />
megőrzésén át a terméshozamot<br />
növelő természetes eszközökig 28 .<br />
A Vrkshayurveda rendszer feltérképezésével<br />
egyre több civil<br />
szervezet foglalkozik és a nemzetközi<br />
érdeklődés is egyre nő<br />
iránta.<br />
27 forrás: Interjú Vijayalakshmi<br />
asszonnyal, illetve a CIKS honlapja:<br />
http://www.ciks.org<br />
28 forrás: CIKS honlapja:<br />
http://www.ciks.org<br />
5-82. OLDAL<br />
3.3. TEK 3. szint-Az intézmények<br />
Erős civil szervezeti és önszerveződési<br />
hagyományok<br />
A fenntartható gazdálkodás<br />
gyakorlati megvalósításában tevékeny<br />
részt vállalnak a civil<br />
szervezetek, amelyeknek a szerepe<br />
jelentősen megváltozott az<br />
elmúlt években. Kinőtték magukat<br />
segélyeket nyújtó és szétosztó,<br />
illetve rehabilitációs szerepkörükből,<br />
és mára már a szélesebb<br />
értelemben vett illetve<br />
életminőséget javító fejlődés<br />
zászlóvivőivé váltak 29 . A kormány<br />
és a civil szervezetek között<br />
gyakran egészen élénk párbeszéd<br />
és kapcsolat alakul ki:<br />
számos kormányzati fejlesztési<br />
programot a civil szervezeteken<br />
keresztül valósítanak meg, ezzel<br />
biztosítva a problémák hatékonyabb,<br />
helyi kezelését. A civil<br />
szervezetek által végzett munka<br />
ugyanakkor a kormányzat tevékenységére<br />
is kihat, hiszen látják<br />
módszereiket, céljaikat, terveiket,<br />
amelyeket a későbbiekben a<br />
kormányzat is beépít fejlesztési<br />
programjaiba.<br />
A civil szervezetek növekvő<br />
kihívásoknak néznek elébe a<br />
29 forrás: interjúk civil szervezetek<br />
dolgozóival, vezetőivel<br />
76 FORDULAT 2002 NYÁR
BODORKÓS BARBARA<br />
jövőben, hiszen a népesség drámai<br />
növekedése, az erőforrások<br />
degradálódása, a szegények egyre<br />
erősebb marginalizálódása, az<br />
ipar gyors növekedése, a földek<br />
termékenységének csökkenése<br />
következtében sokak helyzete<br />
egyre reménytelenebbé válik.<br />
A nők szerepe<br />
A fentebb már említett civil<br />
szervezeti hagyományokat leginkább<br />
a nők ápolják. Fogékonyabbak<br />
a természeti problémákra,<br />
hiszen nap-mint nap szoros<br />
kapcsolatban állnak velük: ők<br />
viselik a háztartás gondját: a vízhiány<br />
vagy vízszennyezés, a tűzifa<br />
hiánya őket érinti közvetlenül<br />
30 . (Ezt a jelenséget a szakirodalomban<br />
„ökofeminizmus”<br />
néven találhatjuk meg, utalva<br />
arra, hogy a nők és a természet<br />
„leigázása” némileg hasonló vonásokat<br />
mutat 31 ). Ezenkívül<br />
számos olyan hagyományos, ősi<br />
mezőgazdasági tudáson alapuló<br />
technikát ismernek, amelyek az<br />
állam és a piacgazdaság terjedésével<br />
egyre inkább leértékelődnek.<br />
30 forrás: interjúk<br />
31 Guha-Alier (1997)<br />
A TEK ÚJRAFELFEDEZÉSE<br />
A mikrohitelek<br />
A mai világgazdaság egyik jellemvonása<br />
a hitel, mint piacteremtő<br />
eszköz. A hitelen alapuló növekvő<br />
fogyasztás a gazdasági növekedés<br />
egyik fő motorja, és az<br />
emberek jólétét is egyre inkább<br />
hitelképességükön mérik le. A<br />
hitel üzletág terjesztéséhez azonban<br />
új vásárlóerő megteremtésére<br />
van szükség. Ezzel párhuzamosan<br />
a fejlődésről alkotott kép<br />
is átalakul. Míg korábban a fejlesztést<br />
a jótékonyság és a társadalmi<br />
gondoskodás keverékének<br />
látták, a hetvenes években a képességnövelés<br />
és a tervek megvalósításának<br />
szakmaisága lépett<br />
előtérbe, mára pedig maga a fejlesztés<br />
is üzletté vált. Mindez<br />
életre hívta a mikrohitel megközelítést,<br />
amelynek legsikeresebb<br />
megalapítója a bangladeshi<br />
Muhammad Yanus által megálmodott<br />
és vezetett Grameen<br />
Bank. Ez bebizonyította, hogy a<br />
társadalom legalsó rétegeiben élő<br />
nők is hitelképesek lehetnek, és<br />
megfelelő segítséggel képesek<br />
lehetnek a kapott kölcsönök<br />
visszafizetésére is. Ha a szegény<br />
nők hozzáférhetnek egy vállalkozás<br />
beindításához szükséges indító<br />
tőkéhez, az nemcsak a szegénység<br />
felszámolásában, de a<br />
nők társadalmi szerepének javítá-<br />
2002 NYÁR FORDULAT 77
MŰHELY<br />
sában is komoly szerepet játszhat.<br />
A tartós sikerhez az is szükséges,<br />
hogy a közösségek maguk<br />
alkossák meg terveiket, képessé<br />
váljanak a döntéshozatalra és így<br />
visszaszerezhessék az életük feletti<br />
társadalmi és gazdasági ellenőrzés<br />
egy részét. Ezt jól mutatja<br />
az indiai Önfoglalkoztató<br />
Asszonyok Egyesületének 25<br />
éves története (SEWA). A<br />
SEWA esetében maguk az<br />
asszonyok kezdeményezték a<br />
közösségi intézmények, közöttük<br />
egy szövetkezeti bank felállítását<br />
is. Tevékenységüknek csak egy<br />
része a mikrohitelezés, ami mellett<br />
a közösségszervezés a hatalmi<br />
viszonyok átszabása, az önazonosság<br />
megtartása éppolyan<br />
fontos. A mikrohitel rendszerben<br />
a falusi bank összekötő kapocs<br />
szerepet játszik a nagybank<br />
és a falusi lakosság között és<br />
felügyeli a kölcsönök visszafizetését,<br />
ezenkívül mobilizálja a<br />
megtakarításokat. 32 Ezzel csökkenti<br />
a kölcsönt biztosító bank<br />
kockázatát, valamint maguk a<br />
falusi bankok is tőkét halmozhatnak<br />
fel a kamatok visszafizetése<br />
révén.<br />
32 Felix Ryan (1989)<br />
5-82. OLDAL<br />
3.4. TEK 4.szint: A világnézet<br />
Hinduizmus<br />
A szubkontinens fő vallása, a<br />
hinduizmus, a gyakorlatban sokat<br />
segített az erdők, illetve a<br />
folyók védelmében. A hindu<br />
vallás fontosnak tartja a természet<br />
megbecsülését és védelmét. 33<br />
A hinduizmus szerint csak Istennek<br />
van korlátlan hatalma az<br />
élő és az élettelen természet fölött,<br />
az embernek a Földön nincs<br />
nagyobb hatalma, mint a többi<br />
élőlénynek. A hinduizmus egyik<br />
legfőbb tanítása: az emberek és<br />
egyes állatok egyaránt a legfelsőbb<br />
lény reinkarnációi. A hinduk<br />
szerint a fák ültetése is vallási<br />
kötelesség. A fák vagy más<br />
növények tönkretétele pedig<br />
bűnös cselekedetnek minősül.<br />
Már az i.e. 200-ból származó<br />
hindu írásokban is úgy írnak a<br />
levegő- és a vízszennyezésekről,<br />
mint a betegségek okozóiról. A<br />
hindu vallás a földi javakról való<br />
lemondást tanítja, a materializmus<br />
és a fogyasztói társadalom<br />
ellen "prédikál". Ezek a tanítások<br />
nagy erőt adhatnak a hindu közösségeknek<br />
abban a harcban,<br />
amelyet a környezeti problémák<br />
ellen vívnak. A hindu vallás<br />
azonban igen gyakran súlyos<br />
33 Gottlieb (1999)<br />
78 FORDULAT 2002 NYÁR
BODORKÓS BARBARA<br />
környezetszennyezőnek is minősül<br />
34 . Elég, ha csak az ország<br />
életében igen gyakran előforduló,<br />
különböző vallási ünnepek környezeti<br />
hatásaira gondolunk<br />
(például a hindu újév tűzijátékokkal<br />
való ünneplése során feltűnően<br />
magas a kén-dioxid, nitrogén-oxid<br />
és szén-monoxid<br />
koncentráció; a Holi, a színek<br />
fesztiválja mára már a kemikáliák<br />
kavalkádjává alakult, a Gangeszben<br />
való szent fürdőzések pedig<br />
kolera, tífusz és vérhas betegségek<br />
táptalajai).<br />
Összefoglalás<br />
Interjúink során egyértelműen<br />
fény derült arra, hogy a nyugati<br />
tudástól jelentősen különböző<br />
hagyományos, indiai ökológiai<br />
tudásnak az erőforrások és ökoszisztémák<br />
fenntartható használatában<br />
és megőrzésében jelentős<br />
szerepe van, vonatkozzon az<br />
akár a mezőgazdaságra, az erdőgazdálkodásra,<br />
vagy az embertermészet<br />
viszonyának integrált<br />
koncepciójára. A TEK feltérképezését<br />
és gyakorlatban való,<br />
mind több helyütt való megvalósítását<br />
egyre több indiai illetve<br />
nemzetközi fejlesztési csoport<br />
tűzi zászlajára, ezen az úton a<br />
jövőben is érdemes továbbhaladniuk.<br />
34 Down to Earth (2000)<br />
A TEK ÚJRAFELFEDEZÉSE<br />
Levonhatjuk tehát azt a következtetést,<br />
hogy az ökológiai<br />
tudás megszervezésének számtalan<br />
útja létezik, amelyek kultúránként,<br />
közösségenként jelentősen<br />
eltérnek, ezeket a különbségeket<br />
és a velük együtt járó sokszínűséget<br />
pedig fenn kell tartani.<br />
Remélem arról is megbizonyosodhattunk,<br />
hogy a TEK-ben<br />
rejlő lehetőségek kihasználása<br />
nem (vagy legalábbis csak kis<br />
részben) pénz vagy technológia<br />
kérdése.<br />
2002 NYÁR FORDULAT 79
MŰHELY<br />
BODA ZSOLT-PATAKI GYÖRGY:<br />
Szabadkereskedelem és<br />
természeti környezet Műhelytanulmánysorozat,<br />
1998/1, Budapesti KözgazdaságtudományiEgyetem,<br />
Vállalatgazdaságtan<br />
Tanszék<br />
DOWN TO EARTH: Pollution of<br />
hinduism 2000. január<br />
GOTTLIEB, ROGER S.: This<br />
Sacred Earth. Religion,<br />
Nature, Environment<br />
London, Routledge, 1999<br />
GUHA, RAMACHANDRA-ALIER,<br />
JUAN MARTINEZ-:<br />
Varieties of<br />
Environmentalism London,<br />
Earthscan, 1997<br />
HOLLING, C. S., BERKES, F.,<br />
FOLKE, C.: Science,<br />
sustainability and resource<br />
management. In Berkes,<br />
F., Folke, C. (eds) Linking<br />
Social and Ecological Systems.<br />
Managament Practices<br />
and Social Mechanisms<br />
for Building Resil-<br />
IRODALOMJEGYZÉK<br />
5-82. OLDAL<br />
ience. Cambridge University<br />
Press, Cambridge<br />
1998: 342–362<br />
KEREKES SÁNDOR: A környezetgazdaságtan<br />
alapjai Aula<br />
Kiadó, Budapest, 1998<br />
KRISHNA, NANDITHA: Ecological<br />
traditions of Tamil<br />
NaduCentral for<br />
Environmental Education<br />
Research Centre, Chennai,<br />
2000<br />
RYAN, FELIX: Rural credit<br />
systems that work Felix<br />
Ryan Foundation,<br />
Chennai, India, 1989<br />
RYAN, FELIX: Saline Agriculture<br />
for food security Felix<br />
Ryan Foundation,<br />
Chennai, India, 1999<br />
RYAN, FELIX: Sustainability and<br />
survival Felix Ryan<br />
Foundation, Chennai, India,<br />
1999<br />
RYAN, FELIX: Sustainable Water<br />
Supply Felix Ryan<br />
80 FORDULAT 2002 NYÁR
BODORKÓS BARBARA<br />
Foundation, Chennai, India,<br />
1999<br />
SACHS, WOLFGANG: Global<br />
ecology and the shadow of<br />
‘development’ In Sachs,<br />
W. (ed) Global Ecology: A<br />
New Arena of Political<br />
Conflict. Zed Books, London,<br />
1995: 3–21<br />
SACHS, WOLFGANG: Social justice<br />
and environmental<br />
A TEK ÚJRAFELFEDEZÉSE<br />
sustainability in the postdevelopment<br />
era 2001<br />
SCHUMACHER, ERNST: A kicsi<br />
szép Közgazdasági és Jogi<br />
Könyvkiadó, Budapest<br />
1991<br />
SZABÓ MÁTÉ: Zöldek, alternatívok,<br />
környezetvédők<br />
Gondolat Kiadó, Budapest,<br />
1985<br />
2002 NYÁR FORDULAT 81
MŰHELY<br />
Centre for Indian Knowledge<br />
Systems honlap<br />
http://www.ciks.org<br />
Community-based Forestry<br />
Management in Orissa<br />
http://www.wri.org<br />
Koechlin, Florianne: The<br />
Golden Rice-a big illusion, Third<br />
World Resurgence, 114.szám, 33.<br />
oldal, fordítás: Gaia Online Sajtószemle<br />
MITA BANERJEE-WILDLIFE<br />
WARDEN Chennai munkatársa,<br />
Chennai, 2000.<br />
március<br />
DR. NANDITHA Krishna-Centre<br />
for Environmental<br />
Education Research Centre<br />
vezetője, Chennai, 2000.<br />
január<br />
HONLAPOK<br />
INTERJÚK<br />
http://www.foek.hu/gaia<br />
5-82. OLDAL<br />
Samuel, John: The holy cow of<br />
microcredit-Third World<br />
Resurgence, 112.szám. 112-113o.<br />
Fordítás: Gaia Online Sajtószemle<br />
http://www.foek.hu/gaia<br />
Shri Murugappa Chettiar<br />
Research Centre honlapja<br />
http://www.education.com/mcrc<br />
FELIX RYAN - FELIX RYAN<br />
Foundation elnöke,<br />
Chennai, 2000. február<br />
VIJAYALAKSHMI ASSZONY -<br />
Centre for Indian<br />
Knowledge Systems vezetője,<br />
Chennai, 2000. február<br />
82 FORDULAT 2002 NYÁR
KOMMENTÁR<br />
Az alábbiakban részleteket közlünk John Gowdy: Limited Wants, Unlimited<br />
Means – A Reader on Hunter-Gatherer Economics and the<br />
Environment c. könyvének előszavából, majd ezután a könyvhöz<br />
fűzött jegyzetek olvashatók.<br />
VADÁSZÓ-GYŰJTÖGETŐ<br />
TÁRSADALMAK<br />
I. John Gowdy: Vissza a jövőbe és<br />
előre a múltba (részletek)<br />
A KÖZGAZDASÁGTANT a legtöbb<br />
tankönyvben úgy definiálják,<br />
mint „szűkös erőforrások<br />
alternatív célok közötti allokálásának<br />
tudománya”. Az embereknek,<br />
mondják, korlátlan szükségleteik<br />
vannak, és korlátozott<br />
eszközeik ezen szükségletek kielégítésére,<br />
ennek pedig logikus<br />
következménye a szűkösség.<br />
Nem kaphatunk meg mindent,<br />
amit akarunk, tehát választanunk<br />
kell, hogy mink legyen. Így minden<br />
fogyasztási aktus egyben egy<br />
elutasítás is, ami végső soron<br />
hiányérzetet okoz. A dolgok<br />
HELTAI LÁSZLÓ<br />
ilyen gyászos állása mellett nekünk,<br />
mint gazdasági lényeknek<br />
az a dolgunk, hogy allokáljuk<br />
korlátozott jövedelmünket úgy,<br />
hogy a lehető legnagyobb élvezetet<br />
szerezzük meg a relatíve<br />
kevés dologból, amit vásárolni<br />
tudunk.<br />
Ennek a könyvnek a legnagyobb<br />
iróniája az, hogy a vadászó-gyűjtögetők,<br />
azok az emberek,<br />
akik több százezer évig éltek<br />
szinte minden anyagi tulajdon<br />
nélkül, sok tekintetben hasznosabb<br />
és gazdagabb életet éltek,<br />
mint mi. Össze sem hasonlíthatóan<br />
azzal a róluk festett képpel,<br />
miszerint primitív vadak voltak,<br />
akik ébrenlétük minden egyes<br />
2002 NYÁR FORDULAT 83
KOMMENTÁR<br />
pillanatában a túlélésért harcoltak,<br />
ezek az emberek úgy rendezték<br />
be az életüket, hogy kevésre<br />
volt szükségük, keveset<br />
akartak, és legnagyobbrészt minden<br />
eszköz azonnal rendelkezésükre<br />
állt szükségleteik kielégítésére.<br />
A dél-afrikai !Kungok például<br />
mindössze heti tizenkéttizennégy<br />
órát töltöttek élelemszerzéssel.<br />
A fiataloktól, míg<br />
jóval el nem múltak húszévesek,<br />
nem várták el, hogy dolgozzanak;<br />
sem a negyven évesnél idősebbektől.<br />
Bőséges szabadidejükben<br />
ettek, ittak, játszottak, és<br />
társasági életet éltek – röviden<br />
csupa olyasmit csináltak, amiket<br />
mi a bősséggel kapcsolunk össze.<br />
Bőséges szabadidejükön túl<br />
(vagy talán ezzel együtt), a vadászó-gyűjtögetők<br />
elképesztő mértékű<br />
személyes szabadságot is<br />
élveztek. A !Kungok és a tanzániai<br />
Hadza nép körében vagy<br />
egyáltalán nem volt vezető, vagy<br />
időleges vezetők voltak, akiknek<br />
a hatalma szigorúan korlátozva<br />
volt. Ezekben a társadalmakban<br />
nem voltak társadalmi osztályok,<br />
sem nemi alapú diszkrimináció.<br />
Ezek a társadalmak környezetileg<br />
is fenntarthatóak voltak. Az<br />
ausztrál őslakosoknak, a<br />
Hadzáknak és a !Kungoknak<br />
olyan technológiájuk és társadalmi<br />
rendszerük volt, amely<br />
lehetővé tette számukra, hogy év<br />
83-99. OLDAL<br />
tízezredekig éljenek egyensúlyban<br />
a környezetükkel, anélkül,<br />
hogy a gazdaságaik alapjául szolgáló<br />
erőforrásokat lerombolták<br />
volna.<br />
Úgy tanultuk, hogy csak a<br />
mezőgazdaság „felfedezése” után<br />
lett az embereknek annyi<br />
ideje, hogy kultúrát és civilizációt<br />
építsen; csak ekkor váltunk igazából<br />
emberré. Ám minél többet<br />
tudunk meg a vadászó-gyűjtögető<br />
kultúrákról, annál inkább rájövünk,<br />
hogy a modern piaci<br />
kapitalizmus értékrendszere nem<br />
az „emberi természetet” tükrözi.<br />
Azok az emberi viselkedésről<br />
alkotott feltételezések, melyekről<br />
a piaci társadalmak tagjai azt<br />
hiszik, hogy univerzális igazságok<br />
– hogy az emberek természettől<br />
fogva versengők és kapzsik,<br />
és a társadalmi rétegződés<br />
természetes –, nem érvényesek a<br />
vadászó és gyűjtögető emberekre.<br />
Sőt abban az értelemben,<br />
hogy bőséges szabadidejük és<br />
minden szükségeshez való korlátlan<br />
hozzáférésük volt, ezek a<br />
vadászó-gyűjtögető társadalmak<br />
gazdagabbak voltak a maiaknál.<br />
A piac kultúrája<br />
Minden kultúrának van egy sor<br />
hiedelme vagy szervező elve,<br />
melyek nem csak a viselkedés<br />
irányítására szolgálnak, hanem a<br />
84 FORDULAT 2002 NYÁR
HELTAI LÁSZLÓ<br />
világ fennálló rendjének magyarázatára<br />
és igazolására is. A nyugati<br />
kulturális hiedelmek különösen<br />
erősen szolgálnak arra, hogy<br />
igazolják azt a sajátos anyagi<br />
viszonyt, ami a társadalmunk<br />
tagjai között, valamint az ember<br />
és a világ többi része között kialakult.<br />
A mi kultúránk az osztálytagozódást<br />
elkerülhetetlennek<br />
látja, sőt kívánatosnak, és úgy<br />
tekinti a természetet, mint „természeti<br />
erőforrások” gyűjteményét,<br />
amelyeket a gazdasági növekedés<br />
és a technológiai fejlődés<br />
motorjának üzemanyagaként<br />
kell használni.<br />
Az én saját törzsemnek, az<br />
elméleti közgazdászoknak is<br />
megvan a saját hiedelemrendszerük,<br />
amivel magyarázzák és igazolják<br />
az általunk létrehozott<br />
világot; ennek középpontjában a<br />
„homo oeconomicus” fogalma<br />
áll. Ez az „ember” természettől<br />
fogva haszonleső, versengő, racionális,<br />
számol és örökké azt<br />
keresi, hogyan növelhetné anyagi<br />
jólétét. Idejét már fiatal korától<br />
kezdve arra fordítja, hogy a jövedelem<br />
kereséséhez szükséges<br />
gyakorlatot megszerezze, és<br />
gondosan felosztja ezt a jövedelmet<br />
a piacon elérhető javak és<br />
szolgáltatások szédítő választékán.<br />
Ma, mi itt a Nyugaton nemigen<br />
gondoljuk a homo oeconomicust<br />
VADÁSZÓ-GYŰJTÖGETŐ TÁRSADALMAK<br />
csak egy kulturális hiedelemnek,<br />
ami szemben áll egy egyetemes<br />
valósággal, mivel legtöbbünket<br />
igen pontosan leír. Viccelődhetünk<br />
fajunk irracionalitásán, de<br />
mint egyének mind mélyen<br />
hisszük, hogy egészen racionálisak<br />
és következetesek vagyunk<br />
választásainkban.<br />
Hisszük, hogy mindig több és<br />
több dolgot akarni természetes<br />
emberi vonás. Az egyént a társadalom<br />
fölé helyezzük. Verseny és<br />
terjeszkedés, nem-kooperálás és<br />
stabilitás írják le a szabályokat,<br />
melyek szerint világunk működik.<br />
Már mindannyian gazdasági<br />
személyek vagyunk: korlátozott<br />
erőforrásaink (jövedelmeink)<br />
vannak, és van egy hosszú listánk<br />
azokról a dolgokról, amelyeket<br />
szeretnénk megszerezni.<br />
Az ortodox (hagyományos)<br />
közgazdasági elmélet többet tartalmaz<br />
az emberi természetről<br />
alkotott hiedelmeknél. Egy ideológia<br />
is, amely a jelen gazdasági<br />
szerveződést, erőforrás használatot<br />
és a gazdagság elosztását<br />
igazolja. Nem csak az egyének<br />
preferálják a többet a kevesebbel<br />
szemben, de a több tulajdonnal<br />
rendelkezők is magasabb társadalmi<br />
státusszal rendelkeznek a<br />
piaci társadalmakban. „Sikeresnek”<br />
lenni azt jelenti, hogy magasabb<br />
a jövedelme és magasabb<br />
a fogyasztási szintje is. Sőt mi<br />
2002 NYÁR FORDULAT 85
KOMMENTÁR<br />
több azok, akik sikeresek,<br />
mondja az alapul szolgáló ideológia,<br />
éppen azok, akik bebizonyították<br />
értéküket a versengő<br />
piacokon való küzdelemben. A<br />
közgazdasági elmélet nem csak<br />
azt írja le, hogyan allokálják az<br />
erőforrásokat; a gazdagság, szegénység<br />
és kizsákmányolás igazolásául<br />
is szolgál.<br />
A szabadpiaci gazdaság végső<br />
célja az erőforrások „Paretooptimálisnak”<br />
nevezett hatékony<br />
elosztása, ami olyan helyzetet<br />
jelent, amikor a gazdasági javak<br />
további cseréje már nem javíthatja<br />
egy ember helyzetét sem<br />
anélkül, hogy egy másikét ne<br />
rontaná. A csere kiindulópontja<br />
nem képezi kérdés tárgyát, nem<br />
számít, hogy a javak kezdeti elosztása<br />
mennyire volt egyenlőtlen<br />
a cserélő felek közt. Lényegében<br />
tehát a hatékonyság<br />
Pareto-féle definíciója a status<br />
quo védelmét jelenti.<br />
A javak egyének közti elosztásának<br />
egyenlőtlenségét egy kapitalista<br />
gazdaságban az „elosztás<br />
határtermelékenységi elmélete”<br />
alapján indokolják. A munkásokat<br />
az összkibocsátáshoz való<br />
hozzájárulásuk szerint díjazzák.<br />
Például, ha egy cég felvesz egy<br />
plusz munkást, és a cég termelése<br />
napi 100 dollárral nő, annak a<br />
munkásnak a napi bére 100 dollár<br />
kellene hogy legyen. Azok,<br />
83-99. OLDAL<br />
akik többet adnak hozzá a társadalom<br />
össztermeléséhez, azok<br />
nagyobb részt kell kapjanak<br />
azoknál, akik kevesebbet adtak<br />
bele. A közgazdászok tovább is<br />
érvelnek, hogy a verseny garantálja<br />
azt, hogy a bér egyenlő legyen<br />
a munka határtermékével.<br />
A határtermelékenység elmélet<br />
ideológiai következtetése az,<br />
hogy egy versengő gazdaságban<br />
minden munkásnak annyit fizetnek,<br />
amennyit megérdemel.<br />
A piaci csere neoklasszikus<br />
közgazdasági elméletében azonban<br />
nem veszik figyelembe azokat<br />
a történelmi és társadalmi<br />
körülményeket, melyek lehetővé<br />
teszik az egyik személy számára,<br />
hogy többet termeljen a másiknál.<br />
Az öröklött vagyon például<br />
egy személynek számára több<br />
tőkéhez enged hozzáférést, és így<br />
az ő határterméke magasabb<br />
lesz, mint a kevésbé előnyös<br />
körülmények közé születő személyé.<br />
Általában, egy iskolázottabb<br />
személy – legtöbbször megint<br />
csak a családi körülmények<br />
miatt – határterméke és így jövedelme<br />
magasabb lesz, mint a<br />
kevésbé iskolázotté. A neoklasszikus<br />
elmélet úgy tekinti az<br />
egyéneket, mint piaci javak elkülönült<br />
termelőit és elkülönült<br />
fogyasztóit, akik versenyeznek<br />
egymással. Valakinek az értéke,<br />
mint egyén nagy részben a gaz-<br />
86 FORDULAT 2002 NYÁR
HELTAI LÁSZLÓ<br />
dasági siker függvénye, és annak,<br />
hogy nagyobb gazdagságot tud<br />
felhalmozni (és elfogyasztani),<br />
mint a szomszédja.<br />
Az emberi természetnek az a<br />
képe, mely a nyugati közgazdaságtani<br />
elméletbe van ágyazva,<br />
egy történelmi anomália. Valójában<br />
piacgazdaságunk fő szervező<br />
elve – hogy az embereket a mohóság<br />
vezérli és a több mindig<br />
jobb, mint a kevesebb – epszilon<br />
méretű kisebbségi vélemény volt<br />
a tízezernyi kultúrában, melyek a<br />
Homo sapiens 200000 évvel<br />
ezelőtti megjelenése óta kialakultak.<br />
A Hadzák között például<br />
bonyolult szabályok vannak annak<br />
biztosítására, hogy minden<br />
húst egyenlően osszanak fel. A<br />
felhalmozás, vagy akár csak másoknál<br />
nagyobb adag szerzése<br />
elfogadhatatlan. Az olyan személyes<br />
tárgyakon túl, mint szerszámok,<br />
fegyverek, vagy pipák, a<br />
tulajdon felhalmozását szankciók<br />
gátolják. Sőt, a vadászó-gyűjtögetők<br />
állandó mozgása miatt a<br />
tulajdon csak kényelmetlenséget<br />
jelent. James Woodburn a !Kungok<br />
és a Hadzák között az élelem<br />
felhalmozása akkor, mikor<br />
valaki más éhes, elképzelhetetlen.<br />
A vadászó-gyűjtögetők a „homo<br />
non-oeconomicust”<br />
(uneconomic man) képviselik.<br />
A környezeti és társadalmi<br />
fenntarthatósághoz vezető ösvé-<br />
VADÁSZÓ-GYŰJTÖGETŐ TÁRSADALMAK<br />
nyeket keresve sokat tanulhatunk<br />
a jövő lehetőségeiről, ha a múltba<br />
nézünk. A vadászó-gyűjtögető<br />
társadalmak lehetőséget kínálnak<br />
arra, hogy az emberi természet<br />
egy igen különböző formája feltűnjön<br />
szemünk előtt egy pillanatra,<br />
még mielőtt a piaci kapcsolatok<br />
és a modern gazdasági<br />
eszmék deformálták. Lehet, hogy<br />
a nyugati ipari gazdaság jelenlegi<br />
keretei közt társadalmi korlátai<br />
vannak a kooperációnak, a fogyasztás<br />
csökkentésének és általában<br />
a fenntartható módon való<br />
életnek; ám tudva azt, hogy az<br />
emberi lét 99 százalékában ezek<br />
a korlátok nem léteztek, lehetetlen<br />
arra a következtetésre jutni,<br />
hogy van bennük valami „természetes".<br />
A vadászó-gyűjtögető<br />
társadalmaknak már puszta léte,<br />
de különösen sikerük bizonyítja,<br />
hogy termelést és az elosztást<br />
más módon is meg lehet szervezni,<br />
mint a piacokon keresztül.<br />
(...)<br />
A témák áttekintése<br />
Nekem, mint közgazdásznak<br />
a vadászó-gyűjtögetőkről szóló<br />
irodalom áttekintése után a legfontosabb<br />
üzenetek azok, hogy<br />
(1) a szűkösség gazdasági fogalma<br />
nagy részben társadalmi<br />
konstrukció, nem az emberi léttel<br />
járó tulajdonság;<br />
2002 NYÁR FORDULAT 87
KOMMENTÁR<br />
(2) a munka és a társadalmi élet<br />
elválasztása nem szükségszerű<br />
jellemzője a gazdasági termelésnek;<br />
(3) az egyéni jólét és az egyéni<br />
termelés összekapcsolása nem<br />
szükségszerű jellemzője a gazdasági<br />
szerveződésnek;<br />
(4) az önzés és a nyereségvágy<br />
nem fajunk természetes vonása;<br />
és<br />
(5) az osztályon és a nemen alapuló<br />
egyenlőtlenség nem szükségszerű<br />
jellemzője az emberi<br />
társadalomnak.<br />
Szűkösség<br />
A szűkösség fogalma nagyrészt<br />
egy társadalmi konstrukció,<br />
nem az emberi lét egy alapvető<br />
jellemzője. A vadászó-gyűjtögetőket<br />
bőségben élőnek lehet tekinteni,<br />
mert egyensúlyt értek el<br />
eszközeik és céljaik között azzal,<br />
hogy keveset akarnak. Ezzel<br />
szemben a modern ipari rendszer<br />
szűkösséget teremt azzal,<br />
hogy határtalan vágyakat generál.<br />
A fogyasztók rabjai a fogyasztási<br />
javak állandó áramának, és folyamatosan<br />
depriválva érzik magukat,<br />
mert az addiktív ember<br />
soha nem tud kielégülni. (...) Az<br />
anyagi dolgoktól való modern<br />
függés világszerte pszichológiai<br />
jólétünket és biofizikai alapjainkat<br />
fenyegeti. Bár az ember talán<br />
nem természettől fogva nyere-<br />
83-99. OLDAL<br />
ségvágyó, a vadászó-gyűjtögetők,<br />
úgy tűnik, ugyanolyan fogékonyak<br />
a konzumerizmus csábítására,<br />
mint mi többiek. Hogy ez<br />
mennyire a meghódított népek<br />
gyarmati mentalitásának eredménye,<br />
és mennyire valami emberi<br />
alaphajlam, az egy döntő<br />
kérdés.<br />
A munka természete<br />
A vadászó-gyűjtögetők életének<br />
másik alapvető ténye az, hogy a<br />
munka társadalmi és kooperatív.<br />
Az azonnali viszonzású társadalmakban<br />
az emberek átlagosan<br />
három-négy órát foglalkoztak<br />
azzal, amit mi gazdasági tevékenységnek<br />
neveznénk. Ez a<br />
munka nagyon sok fajta állat<br />
vadászatából és rengetegféle<br />
növény gyűjtögetéséből állt. A<br />
terepkutatást végző tudósok<br />
elképedtek annak a tudásnak a<br />
nagyságán és részletességén,<br />
amivel a vadászó-gyűjtögetők<br />
rendelkeztek azon növények és<br />
állatok tulajdonságairól és életéről,<br />
melyektől túlélésük függött.<br />
A munka a mai nyugati emberek<br />
többsége számára ismeretlen<br />
mértékben volt integrálva a rituálékba,<br />
szocializációba és a művészi<br />
önkifejezésbe. Az a gondolat,<br />
hogy a munka csak robotolás,<br />
melynek egyetlen célja,<br />
hogy az emberek képesek legye-<br />
88 FORDULAT 2002 NYÁR
HELTAI LÁSZLÓ<br />
nek aztán az „igazi” életet élni,<br />
nincs jelen a vadászó-gyűjtögető<br />
társadalmakban. A közgazdasági<br />
tankönyvekben tárgyalt munkaszabadidő<br />
trade-off itt teljesen<br />
hiányzik.<br />
Termelés és elosztás<br />
Egy harmadik tény a vadászógyűjtögető<br />
gazdaságokkal kapcsolatban<br />
szintén homlokegyenest<br />
ellenkezik a modern gazdaságelmélet<br />
középpontjában álló<br />
homo oeconomicusszal: nincs<br />
szükségszerű kapcsolat az egyének<br />
általi termelés és az egyéneknek<br />
való elosztás között. A<br />
közgazdászok úgy érvelnek, hogy<br />
a megosztásnak van egy gazdaságilag<br />
racionális alapja. Az a személy,<br />
akivel ma megosztjuk a<br />
zsákmányt, holnap etethet minket,<br />
ha elhagy a szerencsénk vagy<br />
tudásunk. A hagyományos gazdasági<br />
szemléletben a megosztás<br />
egyfajta biztosítási politika, mely<br />
racionálisan szétteríti az éhen<br />
maradás kockázatát. A megosztás<br />
a vadászó-gyűjtögető társadalmakban<br />
azonban ennél sokkal<br />
mélyebb. Legalábbis sok ilyen<br />
társadalomban nincs kapcsolat<br />
aközött, hogy ki termel és ki<br />
kapja a gazdasági terméket. Például<br />
James Woodburn szerint (4.<br />
fejezet) a tanzániai Hadzák néhány<br />
tagja jóformán semmilyen<br />
munkát nem végez egész életé-<br />
VADÁSZÓ-GYŰJTÖGETŐ TÁRSADALMAK<br />
ben. Sok Hadza férfi játszik szerencsejátékot<br />
dárdahegyekkel, és<br />
sok vonakodik vadászni, mert<br />
félnek „játékzsetonjaik” sérülésétől,<br />
ám ezek az emberek továbbra<br />
is megkapták teljes részüket<br />
a megölt vadból. Érdekes,<br />
hogy a kölcsönösség ilyen hiányát<br />
megfigyelték olyan nem<br />
emberi ragadozóknál is, mint az<br />
oroszlánok. A termelő tevékenységben<br />
részt nem vevők megvetése<br />
egy kulturálisan egyedi érzés.<br />
A vadászó-gyűjtögetők bőségének<br />
lényege egy olyan alapvető<br />
vonásban van, mely tökéletesen<br />
ellentétes a modern kapitalizmus<br />
ideológiai alapjaival: ez az egyéni<br />
termelés és az egyén gazdasági<br />
biztonsága közötti kapcsolat<br />
hiánya. A termelés és elosztás<br />
közötti közvetlen kapcsolat nem<br />
csak minden nem vadászógyűjtögető<br />
társadalom meghatározó<br />
vonása, hanem egyúttal a<br />
modern kapitalizmus morális<br />
bázisának is a lényege. A bérek,<br />
profitok és a jövedelem szokásos<br />
közgazdasági magyarázata (vagyis<br />
az elosztás határtermelékenységi<br />
elmélete) szerint egy<br />
versenyző gazdaságban a munkások<br />
és a termelési tényezők tulajdonosai<br />
aszerint kapják a jövedelmüket,<br />
hogy mennyivel járulnak<br />
hozzá az összkibocsátáshoz.<br />
A „határra” vagy a fokozatos<br />
változásra való koncentrálással<br />
2002 NYÁR FORDULAT 89
KOMMENTÁR<br />
figyelmen kívül lehet hagyni a<br />
tényt, hogy a tőke, a technológia,<br />
a természeti erőforrások és a<br />
tudás, melyek minden gazdasági<br />
tevékenységet lehetővé tesznek,<br />
az emberi kultúra több tízezer<br />
évnyi evolúciójának eredményei.<br />
Miért kellene, hogy ezt a közös,<br />
eónok alatt felhalmozott termelőerőt<br />
egy adott időpillanatban<br />
élő emberek kis csoportja kisajátítsa?<br />
Azzal érvelni, hogy a gazdasági<br />
tevékenységgel járó eredmény<br />
minden egyénnek a kibocsátáshoz<br />
való saját hozzájárulásának<br />
arányában való elosztása<br />
„etikus” és „természetes”, a történelem,<br />
az összefüggések és –<br />
nyilvánvalóan – az emberi természet<br />
semmibevételét jelenti<br />
Tulajdon és tőke<br />
A korai európai felfedezők és<br />
antropológiai kutatások beszámolói<br />
azt jelzik, hogy a megosztás<br />
és a személyes tulajdon hiánya<br />
közös jellemzői a vadászógyűjtögető<br />
társadalmaknak. A<br />
dolgok magántulajdonának hiánya<br />
az erőforrásokra is vonatkozik.<br />
James Woodburn (1968:50)<br />
írja:<br />
A keleti Hadzák nem rendelnek<br />
jogokat a földhöz és a begyűjtetlen<br />
terméshez. Minden egyén<br />
ott élhet, ahol akar és vadászhat,<br />
83-99. OLDAL<br />
gyűjthet gyökereket, bogyókat,<br />
mézet és vehet vizet bárhonnan<br />
a Hadza „országban” minden<br />
megkötés nélkül. A Hadzák nem<br />
csak hogy saját maguk között<br />
nem parcellázzák fel a földeket<br />
és az erőforrásokat, de még csak<br />
nem is akarnak az általuk elfoglalt<br />
földön másokat sem korlátozni.<br />
Az olyan próbálkozások, melyek<br />
a vadászó-gyűjtögetők és a föld<br />
közötti kapcsolatot tulajdonként<br />
jellemzik, annak az esetei, amikor<br />
nyugati elképzeléseket erőltetünk<br />
olyan emberekre, akik egészen<br />
különböző dolgokat hisznek az<br />
emberek közötti, illetve az ember<br />
és a természet közötti viszonyról.<br />
David Riches (1995) úgy véli,<br />
hogy a tulajdon fogalma csak<br />
olyan esetekben alkalmazható,<br />
amikor a megfigyelt emberek<br />
másokat kizárnak egy adott erőforrás<br />
használatának jogából. Az<br />
engedélykérés puszta aktusa inkább<br />
egy, a barátságos szándékot<br />
kifejező társadalmi konvenció,<br />
mint az erőforrás feletti „törvényes”<br />
hatalomra utaló jel. Világos,<br />
hogy a magántulajdon intézménye<br />
nem az egyetlen alternatíva<br />
a hatékony erőforrás-használat<br />
előmozdítására.<br />
A közgazdász Nicholas Georgescu-Roegen<br />
(1971) hangsúlyozza<br />
azt kritikus a különbséget,<br />
90 FORDULAT 2002 NYÁR
HELTAI LÁSZLÓ<br />
mely az állományból (stock) illetve<br />
a jövedelemből (flow) való<br />
élés között van. A stock valami<br />
olyasmi, amit bármilyen sebességgel<br />
el lehet fogyasztani: például<br />
egy tonna szenet el lehet<br />
égetni egy nap alatt, de több év<br />
alatt is. A flow fogalma valami<br />
olyasmire vonatkozik, amit csak<br />
korlátozott sebességgel lehet<br />
használni. Míg az ipari gazdaságok<br />
növekedését a Föld olyan<br />
nem megújuló erőforrásainak,<br />
mint a fosszilis tüzelőanyagok<br />
stockjainak használata teszi lehetővé,<br />
a vadászó-gyűjtögetők<br />
megújuló biológiai erőforrások<br />
flowjából és az ökoszisztémákon<br />
keresztül a napenergiából élnek.<br />
Ez a tény fontos ezeknek a társadalmaknak<br />
az egalitáriánus és<br />
kooperatív természetét illetően.<br />
Amit a közgazdászok „tőkeállomány”-nak<br />
neveznek, csak kis<br />
szerepet játszik az azonnali viszonzású<br />
társadalmakban, mint a<br />
természeti erőforrások és a végső<br />
fogyasztás közötti közvetítő.<br />
A vadászó-gyűjtögetők nagyrészt<br />
csak testüktől és eszüktől<br />
függtek, hogy a napi betevőt<br />
megtermeljék. A mobilitás elsődleges<br />
fontosságú, és a fizikai<br />
tőke szükségszerűen egyszerű. A<br />
tőke a vadászó-gyűjtögetőknél<br />
nem egy fizikai dolog, amit kezelni<br />
és ellenőrizni lehet, hanem<br />
inkább tudás, ami közös és min-<br />
VADÁSZÓ-GYŰJTÖGETŐ TÁRSADALMAK<br />
denki számára elérhető. Ezzel a<br />
tudással a vadászó-gyűjtögetők<br />
gyorsan elkészíthetik anyagi eszközeiket.<br />
Colin Turnbull<br />
(1965:19) azt írja a közép-afrikai<br />
pigmeusokról: „a lakóhelyhez, a<br />
ruházathoz és az anyagi kultúra<br />
más dolgaihoz szükséges anyagok<br />
egy szempillantás alatt megszerezhetők,<br />
mindig kéznél vannak”.<br />
Az ipari társadalmak gyárilag<br />
készített tőkéjétől eltérően a<br />
vadászó-gyűjtögetők tőkeállománya<br />
a tudás, mely szabadon<br />
adott és lehetetlen az egyéni előnyök<br />
érdekében kontrollálni. Az<br />
anyagi javak szerzésével való<br />
foglalkozás hiánya szabaddá teszi<br />
a vadászó-gyűjtögetőket, hogy<br />
élvezzék az életet. A vadászógyűjtögetők<br />
életük nagy részét<br />
nem a munkahelyen töltik, távol<br />
a barátoktól és a családtól, hanem<br />
beszélgetéssel, pihenéssel,<br />
osztozkodással és ünnepléssel;<br />
röviden emberi életet élnek. Ez a<br />
fajta élet a nyugati világban egy, a<br />
nagy vallások és a népi kultúra<br />
által is megfogalmazott eszmény,<br />
ami azonban távol áll a megvalósulástól.<br />
Egyenlőtlenség<br />
Végül pedig, az egyenlőtlenség<br />
nem az emberi társadalmak természetes<br />
jellemzője. Az azonnali<br />
viszonzású vadászó-gyűjtögető<br />
társadalmak „agresszíven egalitá-<br />
2002 NYÁR FORDULAT 91
KOMMENTÁR<br />
riánusok” voltak. Ezek a társadalmak<br />
azért – és nem annak<br />
ellenére – voltak működőképesek,<br />
mert a hatalmat kordában<br />
tartották. Az egyenlőtlenség,<br />
mint az emberi természet következménye<br />
csak a homo oeconomicus<br />
mítoszának egy újabb része.<br />
A gazdasági racionalitás logikája<br />
az osztály, rassz vagy nem<br />
alapú jövedelem különbségeket<br />
igazolja, és elkerülhetetlennek<br />
tünteti fel. Néha ez az igazolás<br />
nyílt, ám rendszerint (és ez a<br />
veszélyesebb) inkább a gazdasági<br />
hatékonyságra való hivatkozással<br />
történik. A gazdasági növekedés<br />
és az egyenlőség közötti tradeoff<br />
a legtöbb kezdő közgazdasági<br />
tankönyvben szerepel. Ha a nyugati<br />
társadalom a túlzott egyenlőség<br />
útjára téved (így a mese), a<br />
munkára való ösztönzés elvész, a<br />
termelés esik, és végül a helyzet<br />
még a megnövekedett jövedelem<br />
egyenlőség időleges hasznával<br />
együtt is rosszabb lesz, mint korábban.<br />
A vadászó-gyűjtögető irodalom<br />
azt mutatja, hogy a „racionális<br />
gazdasági viselkedés” csak a<br />
piaci kapitalizmusra jellemző sajátosság,<br />
és csak beágyazódott<br />
kulturális hiedelmek összessége,<br />
nem pedig egy objektív és univerzális<br />
természeti törvény. A<br />
homo oeconomicus mítosza csak<br />
a jelenkori kapitalizmus szervező<br />
83-99. OLDAL<br />
elvét magyarázza, se többet, se<br />
kevesebbet. Semmivel sem racionálisabb,<br />
mint azok a hiedelmek,<br />
amik a Hadza, az ausztrál<br />
őslakos vagy a !Kung társadalmakat<br />
működtetik. Csak éppen<br />
ahogy a homo oeconomicus<br />
mítosza igazolja az évezredek<br />
alatt felhalmozódott anyagi kultúra<br />
kevesek általi kisajátítását,<br />
ugyanúgy igazolja az évmilliók<br />
evolúciójának eredményeként<br />
létrejött természeti világ kisajátítását<br />
és rombolását is.<br />
Mit tanulhatunk a vadászó-gyűtögetőktől?<br />
A vadászó és gyűjtögető társadalmak<br />
ma ismeretlen mértékű<br />
ökológiai és társadalmi harmóniában<br />
éltek. Ez önmagában már<br />
érdekes, minthogy az ember,<br />
amióta fajként megjelent, szinte a<br />
teljes időben vadászó-gyűjtögetőként<br />
élt. Ugyanazok a jellemzők,<br />
melyek a környezeti<br />
harmóniát biztosították, az<br />
egalitárius társadalmi szerkezetet<br />
is elősegítették. Ezek a jellemzők<br />
nem egy magas szintű etikai tudatosság<br />
átgondolt gyakorlásán<br />
alapultak; az azonnali viszonzású<br />
gazdaságok anyagi viszonyaiba<br />
voltak beágyazódva. A Föld jelenlegi,<br />
6 milliárdot közelítő népességével<br />
nem térhetünk vissza<br />
a vadászó és gyűjtögető élet-<br />
92 FORDULAT 2002 NYÁR
HELTAI LÁSZLÓ<br />
módhoz, kivéve, a népesség katasztrofális<br />
csökkenésének esetét.<br />
Azonban dolgozhatunk azon,<br />
hogy átvegyük a vadászógyűjtögető<br />
társadalmak olyan<br />
sajátosságait, amelyek a környezeti<br />
és társadalmi harmóniát segítették<br />
elő. Ezek közé tartozik a<br />
társadalmi biztonság; a kimerülő<br />
stock-ok helyett a megújuló<br />
flow-k használata a létfenntartáshoz;<br />
nemek közötti egyenlőség;<br />
bioregionalizmuson alapuló<br />
ökológiai és kulturális sokszínűség;<br />
valamint inkább társadalmi,<br />
mint magántőke.<br />
Társadalmi biztonság. Ahogy a<br />
kötet tanulmányai rávilágítanak,<br />
az azonnali viszonzású társadalmakban<br />
minden egyén kap egy<br />
részt a társadalmi termékből<br />
függetlenül attól, hogy ő milyen<br />
mértékben járult hozzá. A társadalmi<br />
biztonság fontos szerepet<br />
játszhat a modern társadalmak<br />
fenntarthatóságában is. Frances<br />
Moore Lappe és Rachel Schurman<br />
úgy vélik, hogy Kínában a<br />
modern társadalombiztosításnak<br />
nagyobb volt a szerepe a születési<br />
ráta csökkenésében, mint az<br />
egyke-politikának (Gordon és<br />
Suzuki 1990:104). John Caldwell<br />
(1984) rámutat arra, hogy a társadalombiztosítási<br />
programok és<br />
az időskori nyugdíjak döntő szerepet<br />
játszanak Kerala (India) és<br />
Sri Lanka népességnövekedésé-<br />
VADÁSZÓ-GYŰJTÖGETŐ TÁRSADALMAK<br />
nek csökkenésében. Úgy érvel,<br />
hogy ha az emberek biztonságban<br />
tudják az életüket, nincs<br />
szükségük nagy családra ahhoz,<br />
hogy idős korukban valaki<br />
gondjukat viselje.<br />
A kimerülő stock-ok helyett a megújuló<br />
flow-k használata. Ez az olyan<br />
közgazdászok, mint Nicholas<br />
Georgescu-Roegen (1977) legfontosabb<br />
javaslata. A megújuló<br />
erőforrások flow-jának használata<br />
nem csak a fenntartható<br />
gazdaság kialakulását segíti elő,<br />
hanem a tulajdonnak, mint a<br />
hatalomszerzés eszközének szerepét<br />
is csökkenti. Még fontosabb,<br />
a flow-k használata megtöri<br />
az erőforrás-kimerülés, helyettesítés,<br />
technológiai változás,<br />
még több erőforrás kimerülése,<br />
stb. ördögi körét, ami úgy tűnik,<br />
az emberi társadalmak sorsa volt<br />
az elmúlt mintegy tízezer évben.<br />
A hagyományos közgazdasági<br />
elméletben a megújuló és nemmegújuló<br />
erőforrások közti különbségtétel<br />
lényegtelen a tökéletes<br />
helyettesíthetőség feltételezése<br />
miatt, ahogy az a „gyenge<br />
fenntarthatóság” fogalmában<br />
testet öltött (Pearce és Atkinson<br />
1993). Ám a fenntarthatóság eme<br />
kritériumával teljesen összefér az<br />
esőerdők kivágása (amit a közgazdászok<br />
„természeti tőkének”<br />
2002 NYÁR FORDULAT 93
KOMMENTÁR<br />
hívnak), hogyha az ebből származó<br />
pénzösszeget a jövő generációk<br />
javára fektetik be. A befektetés<br />
formája nem számít:<br />
lehet egy másik erdő, egy autógyár,<br />
vagy akár nem anyagi (pl.<br />
szellemi tulajdonjogba való) befektetés.<br />
A hagyományos közgazdasági<br />
elméletben (és az elmélet<br />
által leírt piacgazdaságban)<br />
minden redukálható egy<br />
pénzbeni értékre, így minden<br />
helyettesíthető. A stock és flow<br />
közötti különbség eltűnik, mint<br />
ahogy a tőke, a munka és a természeti<br />
erőforrások közti különbség<br />
is. A világ ilyen módon<br />
való szemlélete elfedi azt a tényt,<br />
hogy múló gazdasági előnyökért<br />
feláldozzuk azoknak az erőforrásoknak<br />
a használhatóságát, melyektől<br />
végső soron mint faj függünk.<br />
Néhány ökológiai közgazdász<br />
az „erős fenntarthatóság” követelményét<br />
szorgalmazza. A megújuló<br />
erőforrásokat (mint az erdők<br />
vagy halászterületek) csak a<br />
természetes megújulási rátájuk<br />
alatti arányban szabad kihasználni,<br />
a nem megújuló erőforrásokat<br />
pedig (például a fosszilis tüzelőanyagokat)<br />
csak a technológiai<br />
fejlődés – például a hatékonyságnövekedés<br />
vagy a helyettesítő<br />
termékek felfedezése - üteménél<br />
lassabban. Az erős fenntarthatóság,<br />
a gyenge fenntarthatóságtól<br />
83-99. OLDAL<br />
eltérően elismeri, hogy a helyettesítésnek<br />
vannak korlátai, ám<br />
lényegében ez is csak a neoklasszikus<br />
közgazdasági elmélet<br />
egy változata, mely visszaemeli a<br />
„föld” (vagyis természeti erőforrás)<br />
termelési tényezőt az elsődleges<br />
gazdasági inputok (föld,<br />
munka, tőke) közé. A vadászógyűjtögetőknek<br />
olyan technológiájuk<br />
volt, amit Georgescu-<br />
Roegen életképes technológiának<br />
nevezett: amelyek képesek voltak<br />
korlátlan ideig fenntartani magukat<br />
anélkül, hogy pótolhatatlan<br />
természeti erőforrás stock-okat<br />
használtak volna fel.<br />
Nemi egyenlőség. Bár a gyűjtögető<br />
nő, vadászó férfi különbség ma<br />
már nem olyan egyértelmű, mint<br />
egykor hitték, a nők a vadászógyűjtögető<br />
társadalmakban az<br />
élelem zömét gyűjtögetéssel szerezték.<br />
Ez minden bizonnyal<br />
hozzájárult a vadászó-gyűjtögető<br />
társadalmakra általánosan jellemző<br />
nemi egyenlőséghez. A közelmúltban,<br />
amikor vadászógyűjtögetők<br />
földművelőkké váltak,<br />
a nők státusza drasztikusan<br />
romlott. A nők sok országban<br />
alacsony társadalmi helyzetét<br />
gyakran mint a népességrobbanás<br />
fő okát emlegetik (Jacobson<br />
1987). Még a földművelő társadalmakban<br />
is a nők domináns<br />
szerepet játszanak az ökoszisz-<br />
94 FORDULAT 2002 NYÁR
HELTAI LÁSZLÓ<br />
témák diverzitásának és fenntarthatóságának<br />
gondozásában.<br />
Néhányat a legfontosabb ökopolitikai<br />
mozgalmak közül, mint<br />
amilyen a Garhwal Himalaya-beli<br />
Chipko mozgalom, nők vezetik<br />
(Shiva 1993).<br />
Bioregionalizmuson alapuló ökológiai<br />
és kulturális sokszínűség. A vadászok<br />
és gyűjtögetők a föld modern<br />
ember által lakott terület<br />
egészét benépesítették, és legnagyobbrészt<br />
ezt fenntartható<br />
technológiával tették. Az északamerikai<br />
Inuitok és az ausztrál<br />
sivatag őslakosai képesek voltak<br />
fenntarthatóan élni olyan éghajlati<br />
viszonyok között, ahol az<br />
ipari társadalom embere képtelen<br />
lenne túlélni kívülről jövő<br />
masszív erőforrás-áramlás nélkül.<br />
A vadászó és gyűjtögető életmód<br />
fontos és változatos választ jelentett<br />
az eltérő környezeti viszonyokra.<br />
Az emberiség több<br />
mint 2 millió éves létének nagy<br />
része alatt az életmódok és gazdasági<br />
alapok széles skálája létezett<br />
a különböző ökoszisztémákban,<br />
a sivatagtól a tundráig<br />
és az esőerdőig. Az ilyen változatosság<br />
döntő a természeti<br />
rendszerek védelmében. Vandana<br />
Shiva (1993:65) írja:<br />
A diverzitás a természet ismertetőjele<br />
és az ökológiai stabilitás alapja.<br />
A változatos ökoszisztémákban vál-<br />
VADÁSZÓ-GYŰJTÖGETŐ TÁRSADALMAK<br />
tozatos életformák és változatos kultúrák<br />
alakulnak ki. A kultúrák, életformák<br />
és a természetes környezet<br />
koevolúciója őrizte meg a biológiai<br />
sokszínűséget ezen a bolygón. A kulturális<br />
és a biológiai sokszínűség kéz a<br />
kézben járnak.<br />
Az életmódok változatosságával<br />
az emberi fajok jobban ellent<br />
tudnak állni a klimatikus vagy<br />
egyéb sokkoknak. Warren Hern<br />
(1990) és Robert Allen (1977)<br />
rámutattak, hogy a modern homogén<br />
világgazdaság különösen<br />
védtelen a környezeti és társadalmi<br />
törések esetében.<br />
Társadalmi versus magántőke. Az a<br />
tény, hogy a vadászó és gyűjtögető<br />
társadalmakban a tőke legfontosabb<br />
formája a közös tulajdon<br />
volt, a könnyen megosztott<br />
tudás azt jelentette, hogy a tőke<br />
közös volt, nem magánjellegű.<br />
Még komplex vadászógyűjtögető<br />
kultúrákban is a tőkejavak,<br />
mint csónakok vagy<br />
hálók nem voltak magántulajdonban<br />
abban a formában,<br />
ahogy azt ma ismerjük. A több<br />
közös és kevesebb magántőke<br />
képzésére vonatkozó javaslatok<br />
gyakoriak saját gazdaságunkban<br />
is – például tömegközlekedés a<br />
magán személygépkocsik helyett,<br />
vagy nyilvános bérelhető házak<br />
2002 NYÁR FORDULAT 95
KOMMENTÁR<br />
magán-nyaralók helyett természetes<br />
vidékeken.<br />
II. FELVETÉSEK<br />
Hogyan és miért történt az áttérés<br />
a földművelésre, állattenyésztésre?<br />
Erről a cikk nem mond semmit,<br />
Gowdy másik könyvében viszont<br />
több szó esik róla. Ebben<br />
a cikkben csak annyit említenek<br />
meg, hogy hiába éltek vadászógyűjtögető<br />
törzsek hosszú időn<br />
keresztül földművelők szomszédságában,<br />
nem éreztek késztetést,<br />
hogy áttérjenek. Ez alapjában<br />
cáfolja a földművelő (és<br />
állattenyésztő) életmódba vettet<br />
hitet, miszerint az hatékonyabb,<br />
és csak fel kellett fedezni, azután<br />
mindenki áttért. Gowdy inkább<br />
azt az álláspontot képviseli, hogy<br />
az áttérés, kb. 10-12 ezer évvel<br />
ezelőtt olyan területeken kezdődött,<br />
ahol a jégkorszak elmúltával<br />
eltűntek azok a nagyvadak,<br />
melyek bizonyos társadalmak<br />
létalapjául szolgáltak, ezért voltak<br />
kénytelenek áttérni a sokkal kevésbé<br />
hatékony, kétszer annyi<br />
munkával járó földművelésre. E<br />
szemlélet szerint tehát a földművelésre<br />
való áttérés éppen hogy<br />
visszafejlődés, kényszer szülte<br />
váltás.<br />
Kérdés, hogy akkor miért terjedt<br />
el? Talán mert a földművelőket<br />
83-99. OLDAL<br />
frusztrálta a sok munka, és ezért<br />
agresszívabbak, harciasabbak<br />
voltak? Vagy egyszerűen nagyobb<br />
volt a népszaporulatuk? A<br />
kialakuló társadalmi rétegződés<br />
miatt megjelent gazdagság volt<br />
olyan csábító? Ez utóbbi, ha igaz<br />
lenne, amellett lenne érv, hogy az<br />
emberi természet igenis önző és<br />
becsvágyó: nem tud a csábításnak<br />
ellenállni.<br />
Úgy tűnik, hogy a mezőgazdaság<br />
uralkodóvá válásával kapcsolatban<br />
csak kérdések vannak,<br />
válasz alig. Ennek az is oka lehet,<br />
hogy míg vadászó-gyűjtögető<br />
társadalmak fennmaradtak, tehát<br />
lehet őket vizsgálni, az áttérést,<br />
mint folyamatot nem ismerhetjük<br />
meg ma, csak következtetni<br />
tudunk mindabból, amit ma a<br />
különböző típusú társadalmakról<br />
tudunk. Biztosnak mondható<br />
tudásunk nem is lesz soha.<br />
Mennyire releváns tudást kaphatunk<br />
a mai természeti népek<br />
vizsgálatából a régiekre nézve?<br />
Minden részletes tudás, amit a<br />
vadászó-gyűjtögető társadalmakról<br />
tudunk, XX. századi antropológiai<br />
kutatások eredménye.<br />
Vannak korábbi megfigyelések<br />
is, egészen a gyarmatosítás kezdetétől,<br />
de ezek sokkal kevésbé<br />
megbízhatóak. Ez a tény felvet<br />
egy fontos problémát: vajon a<br />
XX. századig fennmaradt ilyen<br />
96 FORDULAT 2002 NYÁR
HELTAI LÁSZLÓ<br />
társadalmak vizsgálatából menynyire<br />
releváns tudást nyerhetünk<br />
a százezer-egymillió évvel ezelőtti<br />
emberi társadalmakról?<br />
Több gond is felmerül:<br />
1. A modern korig csak a Földnek<br />
csak olyan tájain tudtak ilyen<br />
társadalmak fennmaradni, melyek<br />
barátságtalan voltukkal és<br />
szegényes erőforrásaikkal nem<br />
vonzották a gyarmatosítókat.<br />
Tehát, sokszínűségük ellenére az<br />
esőerdő-lakók, az eszkimók és a<br />
félsivatagi busmanok annyiban<br />
hasonlítanak, hogy az élhető<br />
világ határán élnek. Ebből következik,<br />
hogy számos olyan<br />
tulajdonság, amit általában a vadászó-gyűjtögető<br />
életmódra tartunk<br />
jellemzőnek, lehet, hogy<br />
csak a szélsőséges éghajlat alatt<br />
élőkre igaz. Például honnan lehetünk<br />
biztosak abban, hogy egy<br />
halban, vadban gazdag vidéken<br />
élő törzsben ugyanolyan egalitáriánus<br />
volt az elosztás, ugyanolyan<br />
ellenőrzött volt a hatalom?<br />
Hiszen a bőség bűnre csábít.<br />
És a modern korban is van<br />
arra példa, hogy szükség vagy<br />
vész esetén csökken az egyéni<br />
érdekek fontossága, és előtérbe<br />
kerül a közösség, az egyenlősítő<br />
eszmék, ilyen pl. a jegyrendszer.<br />
Vad vidékeken a zsákmány felének<br />
kisajátítása a többiek éhenhalását,<br />
míg bőséges vidékeken<br />
VADÁSZÓ-GYŰJTÖGETŐ TÁRSADALMAK<br />
„csak” társadalmi rétegződést<br />
jelenthetett.<br />
2. Van valami, amit nem említ<br />
szó szerint a cikk, de benne van<br />
implicite a szövegben: a vadászógyűjtögető<br />
népek békések voltak.<br />
Nem háborúztak egymással,<br />
hiszen a földet nem tartották<br />
magukénak, vagyonuk nem volt,<br />
stb. Mégis ismerünk olyan, pl.<br />
dél-amerikai őserdei törzseket,<br />
melyek a vadászó-halászó életforma<br />
mellett rendkívül harciasak,<br />
és kedvenc időtöltésük a<br />
szomszédok gyilkolászása (Szilágyi<br />
László közlése, 2001). Vajon<br />
ez belefér-e a sokszínűség kalapja<br />
alá, vagy valami torz kulturális<br />
képződmény, ami csak erősíti<br />
a szabályt?<br />
Homo oeconomicus – van-e olyan, hogy<br />
emberi jellem?<br />
A könyv bevezetője a vadászógyűjtögető<br />
társadalmak vizsgálatában<br />
az egyik legnagyobb tanulságnak<br />
azt tartja, hogy bebizonyítja<br />
a közgazdaságtani emberképről,<br />
a homo oeconomicusról,<br />
hogy az nem az embert írja le,<br />
hanem egy speciális kulturális<br />
közegben létező embert. Ha ez<br />
így van, felmerül a nagy kérdés,<br />
hogy van-e egyáltalán olyan,<br />
hogy emberi jellem? Vannak-e<br />
2002 NYÁR FORDULAT 97
KOMMENTÁR<br />
olyan tulajdonságok, melyek<br />
minden emberre jellemzőek?<br />
Egyértelműnek tűnik, hogy nehéz<br />
vizsgálni az emberi jellemet a<br />
környezettől függetlenül. Posztmodern<br />
álláspontról nézve nyilvánvaló<br />
a válasz: nincs olyan,<br />
hogy emberi természet, minden a<br />
kultúrától és a társadalmi viszonyoktól<br />
függ, önálló emberi jellemről<br />
értelmetlen beszélni. Ezzel<br />
szemben áll egyes etológusok<br />
véleménye, miszerint az ember a<br />
legagresszívabb állat, a hierarchia<br />
természetes egy emberi közösségben,<br />
a versengés a dominanciáért<br />
szintén a vérünkben van,<br />
ugyanúgy, mint az, hogy a domináns<br />
egyedek gondoskodnak az<br />
egész közösségről, vagyis felelősséget<br />
éreznek. Ebből kirajzolódik<br />
egy markáns kép: az ember agresszív,<br />
versengő, ám felelősségérzettel<br />
rendelkező lény. E kép<br />
alapján a jóléti kapitalizmust még<br />
az emberi természetnek leginkább<br />
megfelelő gazdasági rendszernek<br />
is gondolhatnánk. A<br />
probléma ezzel az emberképpel<br />
ugyanaz, mint a homo oeconomicusszal:<br />
a vadászó-gyűjtögető<br />
társadalmakban ezek a jellemvonások<br />
nem jelennek meg<br />
szignifikánsan. A társadalmakon<br />
belüli hierarchia a beszámolók<br />
szerint gyenge volt, de a hierarchia<br />
állatvilágbeli végső szerepe,<br />
ti. a legerősebbé minden nős-<br />
83-99. OLDAL<br />
tény, biztos, hogy hiányzik.<br />
Ugyanígy nem jellemző az agresszió<br />
manifesztálódása – ha<br />
csak a rituális vadász-táncokat,<br />
vagy egyéb ünnepi szétcsúszásokat<br />
nem tekintjük annak. A versengésnek<br />
pedig éppen az ellenkezője,<br />
a teljes körű kooperáció<br />
jellemző.<br />
Van-e tehát olyan, hogy emberi<br />
jellem? Én a fenti ellentmondások<br />
ellenére azt gondolom,<br />
hogy van. Az ember önző<br />
és empatikus, agresszív és segítőkész,<br />
versengő és kooperáló,<br />
stb. De van-e vajon annak értelme,<br />
hogy ilyen ellentétpárokat<br />
fogalmazunk meg, hiszen ez<br />
egyenértékű azzal, mintha azt<br />
mondanánk, hogy nincs állandó<br />
emberi jellem. Erre azt lehet<br />
mondani, hogy az emberi jellemet<br />
mindig a körülmények, a<br />
természeti és kulturális közeg<br />
formálta: egy gazdasági rendszer<br />
például az alapjául szolgáló tulajdonságokat<br />
erősíti. Tehát például<br />
az, hogy a kapitalizmusban önzőbbek<br />
az emberek, mint az<br />
őskorban, az intézmények hatása.<br />
Egy dolgot azonban fontosnak<br />
tartok megjegyezni: bármilyen<br />
legyen is a kultúra, bármit<br />
erősítsenek is az intézmények, az<br />
ellentétpárok nem támogatott<br />
felét sehol nem sikerült kiiktatni.<br />
Hiába erősíti már 500 éve a kapitalista<br />
szellem önmagát, az<br />
98 FORDULAT 2002 NYÁR
HELTAI LÁSZLÓ<br />
empátia érzését nem tudta kiölni.<br />
Ugyanerre a jelenségre utal az,<br />
hogy az egyik vadászógyűjtögető<br />
törzsben azzal magyarázták<br />
a zsákmány elosztásának<br />
rendszerét (hogy a vadat elejtő<br />
nem kap a zsákmányból), hogy<br />
nem akarják, hogy a vadat elejtő<br />
vadász „többnek képzelje magát,<br />
és gőgös legyen”. Ez arra utal,<br />
hogy ebben a törzsben ismerték<br />
az emberi természetnek azt a<br />
vonását, mely a dicsőségre vágyik,<br />
verseng az elismerésért, és a<br />
többiek fölé akar kerekedni –<br />
csak éppen hatékony társadalmi<br />
intézményekkel megakadályozták<br />
ennek a vonásnak a manifesztációját.<br />
Méghozzá, ha hihetünk a<br />
könyvben szereplő tanulmányoknak,<br />
több mint egymillió<br />
éven keresztül.<br />
Az ember létező, csak elnyomott<br />
önző felének meglétére<br />
utalnak azok a beszámolók is,<br />
melyek felfedezőktől, gyarmatosítóktól<br />
származnak. A korábban<br />
jól működő kis társadalmakat<br />
valósággal szétrobbantotta a<br />
gazdagság, a bőség megjelenése,<br />
a főnök kiemelkedése (az európaiak<br />
mindig nyilván a „főnökkel”<br />
akartak tárgyalni). Ez szerintem<br />
nem tudható be csak a<br />
gyarmatosítók erőszakosságának,<br />
ezek a változások az emberekben<br />
VADÁSZÓ-GYŰJTÖGETŐ TÁRSADALMAK<br />
meglévő vágyakra, törekvésekre<br />
alapultak.<br />
Szóval az ember ilyen is, olyan is,<br />
csak a társadalmi intézményektől<br />
függ, mely tulajdonságok jelennek meg?<br />
Azt gondolom, hogy nem egészen. A<br />
fentebb leírt ellentétpárok esetén eltolódik<br />
a súly az empatikus, segítőkész,<br />
kooperáló, felelősségérző, stb. oldal felé.<br />
Ezt logikus gondolatmenettel alátámasztani<br />
nem tudom, csak pár gondolat<br />
jut eszembe.<br />
„Az ember nem az, ami, hanem<br />
ami lenni akar” – mondta<br />
egyszer egy egzisztencialista. Itt<br />
elég élesen elválnak a modern<br />
társadalmak és az ősi törzsek:<br />
antropológusok leírásai alapján a<br />
vadászó-gyűjtögetők tökéletesen<br />
elégedettek voltak magukkal,<br />
sorsukkal és a rendszerrel. Ezzel<br />
szemben a mezőgazdálkodó kortól<br />
kezdve állandóak a mozgalmak<br />
a rendszer jobbítására: ezek<br />
a mozgalmak, a nagy világvallások<br />
vagy a modern kori társadalmi<br />
mozgalmak mind-mind<br />
arra helyezték a hangsúlyt, hogy<br />
a világ (vagyis a társadalmi rendszer)<br />
embertelen, kapzsi, elnyomó,<br />
és az embereknek jobbaknak<br />
kellene lenniük. Egyszóval úgy<br />
tűnik, hogy az ember „jó” oldala<br />
újra és újra fellázad az ezt elnyomó<br />
rendszerek ellen.<br />
2002 NYÁR FORDULAT 99
SZEMELVÉNYEK A ZÖLD ALAPOZÓ KÖRDOLGOZATAIBÓL<br />
A KIS HERCEG CSODAORSZÁGBAN<br />
MESE AZ EMBERRŐL, A TUDOMÁNYRÓL<br />
ÉS A B-612-ES KISBOLYGÓRÓL<br />
A KIS HERCEG becsomagolta<br />
egyetlen virágját, kipucolta a<br />
vulkánjait, megnézett két naplementét,<br />
majd útnak indult. Először<br />
a türkök bolygójára utazott.<br />
Itt találkozott egy sámánnal, aki<br />
elmesélte neki, hogy a bolygó<br />
legnagyobb fájának gyökerei alatt<br />
az alvilág van ártó szellemekkel,<br />
ez a föld alatti alvilág, a lombjában<br />
pedig a csillagok világa az égi<br />
világ, mely a jó szellemek lakhelye.<br />
A sámán azt állította magáról,<br />
hogy vissza tudja űzni a gonosz<br />
szellemeket az alvilágba, a<br />
jókat pedig ide tudja csalogatni<br />
és ezzel a problémák megoldhatók.<br />
Egy különös szertartás keretében<br />
ezt be is kívánta mutatni,<br />
és megígérte a Kis Hercegnek,<br />
hogy kiűzi belőle a gonosz szellemeket.<br />
A türkök láthatóan szívesen<br />
rábízták magukat egy ilyen<br />
nagy hatalmú vezetőre, a Kis<br />
Herceg azonban eredendően<br />
KOVÁCS TAMÁS<br />
hajlott a szkepticizmusra, így<br />
inkább tovább utazott.<br />
A következő bolygón egy<br />
kolostort talált, amiben egy püspök<br />
lakott. A püspök elmondta<br />
neki, hogy létezik egy Isten, aki a<br />
világ korlátlan ura és teremtője.<br />
Fenn a csillagokon túl van a<br />
mennyek országa, a Föld alatt<br />
pedig a pokol. Az ember célja<br />
hogy Istenhez jusson a mennyek<br />
országába. A püspök azt állította,<br />
hogy ő napi kapcsolatban áll<br />
Istennel, és segíteni tud a Kis<br />
Hercegnek a lelke megmentésében<br />
némi csekély ellenszolgáltatás<br />
fejében. Ezenkívül, a problémák<br />
megoldhatók Isten segítségével.<br />
A Kis Herceg elcsodálkozott,<br />
majd tovább utazott.<br />
A harmadik bolygón egy<br />
mérnököt talált, aki hatalmas<br />
gépeket épített. Megtudta tőle,<br />
hogy a bolygó amin lakik, olyan<br />
mint egy óramű: pontos és meg-<br />
100 FORDULAT 2002 NYÁR
KOVÁCS TAMÁS<br />
bízható, kiszámítható a pályája,<br />
sebessége. Ehhez a törvények<br />
ismeretére van szükség, melyeknek<br />
ő, a mérnök a tudója. Aki<br />
ismeri a törvényeket az gépeket<br />
tervezhet, és ezekkel a gépekkel a<br />
problémák megoldhatók.<br />
A Kis Herceget lenyűgözte<br />
az, amit látott. A saját bolygója<br />
szinte lakatlannak tűnt az előzőekhez<br />
képest. Alig tudott róla<br />
valamit, és még nem alakított át<br />
rajta semmit. Ezt végül is ebből<br />
következőnek vélte, mert ugye az<br />
ember nem változtathatja meg<br />
azt, amiről semmit nem tud.<br />
Elhatározta, hogy segítőtársakat<br />
keres a nagy vállalkozáshoz. Bejárta<br />
a fél univerzumot és talált<br />
egy tudóst és egy közgazdászt<br />
akik vele tartottak. Hazarepültek,<br />
és munkához láttak.<br />
Most már tudta, hogy minden<br />
bolygón először be kell rendezkednie.<br />
Tudnia kell a bolygó<br />
nevét, méreteit, saját pozícióját a<br />
felszínen, nevet kell adnia az ott<br />
élő rókáknak, hogy azok megszelídüljenek.<br />
Ez nélkülözhetetlen<br />
ahhoz, hogy a bolygó barátságossá<br />
és biztonságossá váljon.<br />
A tudósra bízta mindezen dolgok<br />
meghatározását. A tudós egy<br />
heti gondolkodási időt kért, majd<br />
a következőket állapította meg: a<br />
B-612 kisbolygó ötmilliárd évvel<br />
ezelőtt keletkezett egy ősrobbanás<br />
nevű folyamatban. Az uni-<br />
KIS HERCEG CSODAORSZÁGBAN<br />
verzum tágul, és a többi bolygó<br />
távolodik tőlük, mint ahogy azt a<br />
Kis Herceg is láthatja. Ezen kívül<br />
beszélt még egy evolúció nevű<br />
furcsaságról, amit a Kis Herceg<br />
nem teljesen értett, de szívesen<br />
hallgatott. A tudós törvényeket is<br />
talált, mérőszalagokat és furcsa<br />
műszereket vett elő, melyek kijelzőin<br />
érthetetlen jelek villogtak,<br />
és azt mondta, hogy ezekkel a<br />
bolygó felszíne már alakítható. A<br />
Kis Herceg nagyon elégedett<br />
volt. Most már bármit átalakíthatott<br />
kedvére, csak éppen tanácstalan<br />
volt, hogy mit is változtasson<br />
meg. A közgazdász<br />
tanácsát kérte, aki ez irányú bizonytalanságát<br />
is feloldotta.<br />
A következő héten a Kis<br />
Herceg pénzt és piacot teremtett.<br />
A majomkenyérfák helyére padlizsánt<br />
ültetett, mert azok nem<br />
voltak elég termelékenyek, és jó<br />
haszonnal eladhatta a kivágott<br />
faanyagot is. A Kis Herceg nem<br />
tudta pontosan, hogy mi is az a<br />
termelékenység, bár jó hangzású<br />
szónak találta. A padlizsánt nem<br />
szerette túlzottan, de kétségtelenül<br />
többet termett mint a majomkenyérfa.<br />
Lízingelt még két<br />
vulkánt, vett három rókát opciósan,<br />
és elgondolkozott, hogyan<br />
hasznosíthatna egy értéktelennek<br />
látszó virágot, ami mellesleg teljesen<br />
irracionális módon mindenfajta<br />
ellenszolgáltatás nélkül<br />
2002 NYÁR FORDULAT 101
SZEMELVÉNYEK A ZÖLD ALAPOZÓ KÖRDOLGOZATAIBÓL<br />
100-134. OLDAL<br />
fotoszintetizált egész nap. Lemondott<br />
vulkánja többségi tulajdonáról<br />
a szomszéd bolygón élő<br />
iszákos javára, aki időzíthető<br />
elektromos naplementéket ígért<br />
cserébe. Miután BPR szakértőket<br />
is alkalmazott, kartondobozban<br />
élő bárányait egy csekély génmanipuláció<br />
segítségével átalakította.<br />
Ezután könnyedén felhízlalhatta<br />
őket a kókadozó virággal,<br />
és egy ínyenc bolygójára<br />
exportálhatta nagy haszonnal. A<br />
Kis Herceg birodalma szépen<br />
gyarapodott. Napról napra több<br />
padlizsán termett, híztak a bárányok,<br />
működtek a vulkánok, ha<br />
kicsit köhögve is, de dőlt belőlük<br />
a forróság. A kisbolygó szorgalmasan<br />
és pontosan keringett a<br />
táguló világegyetemben. A Kis<br />
Herceg elégedetten hátradőlt<br />
karosszékében, és távirányítóval<br />
kapcsolgatta a naplementét, felle,<br />
fel-le.<br />
Néhány hét múlva azonban<br />
szörnyű tragédia történt. A genetikailag<br />
módosított bárányok<br />
képessé váltak a papír megemésztésére<br />
is, így elfogyasztották<br />
a kartondobozt, kiszabadultak<br />
és megették a virág maradványait.<br />
A rókák kezdtek újra elvadulni,<br />
és sorban szökdöstek a<br />
szomszéd bolygókra. A Kis Herceg<br />
bánatában egyre több naplementét<br />
nézett, ez a vulkánok<br />
energiatartalékainak kimerülésé-<br />
hez vezetett. A Kis Herceg egyre<br />
bánatosabb lett, és fizetésképtelenné<br />
vált. A szomszéd bolygón<br />
élő iszákos mérgelődött, neki is<br />
jelentős veszteségei voltak, a<br />
tudós és a közgazdász hitetlenkedve<br />
szemlélték az eseményeket.<br />
Mivel senki nem tudott magyarázatot<br />
adni a történtekre, a<br />
Kis Herceg elhatározta hogy<br />
útnak indul, hátha választ kap<br />
valakitől arra, mit rontott el.<br />
Először az univerzum egyik<br />
legöregebb lakóját kereste fel,<br />
akit „a görög”-ként emlegettek,<br />
azonban világegyetemszerte nagy<br />
tiszteletnek örvendett, (bár egyesek<br />
mindenféle kétes ügyletekről<br />
véltek tudni vele kapcsolatban).<br />
A görög érdeklődve hallgatta a<br />
Kis Herceg történetét, alaposan<br />
kikérdezte mindenről. Hitetlenkedve<br />
kérdezte, vajon a Kis<br />
Herceg minden szabályt betartott-e,<br />
nem talált-e esetleg néhány<br />
viszonylagos dolgot kevésbé<br />
vagy inkább annak ami, ez<br />
persze nem baj, de hát túlzásokba<br />
nem szabad esni. De a Kis<br />
Herceg jól vizsgázott, sehol nem<br />
lehetett megfogni. A görög furcsállt<br />
ugyan néhány dolgot, de be<br />
kellett látnia, hogy itt mindössze<br />
valamifajta generációs ellentétről<br />
lehet szó, és kénytelen volt elismerni,<br />
hogy nem talál lényegi<br />
kivetnivalót.<br />
102 FORDULAT 2002 NYÁR
KOVÁCS TAMÁS<br />
A Kis Herceg csalódottan<br />
utazott tovább a következő<br />
bolygóra, ahol a részecskefizikus<br />
lakott. A részecskefizikus szomorú<br />
volt, és a Kis Herceg meg<br />
is kérdezte, hogy miért szomorú.<br />
A részecskefizikus elpanaszolta,<br />
hogy két napja felkereste néhány<br />
egyetemista, és elmesélték neki,<br />
hogy jártak a türkök bolygóján,<br />
és látták az életfát. Azóta nem<br />
tudják, miért is helyesebb a részecskefizikus<br />
elmélete mint a<br />
sámánoké. Bár érzik a különbséget,<br />
mégsem tudnák azt pontosan<br />
megfogalmazni. A részecskefizikus<br />
megnyugtatta őket, hogy<br />
gondoljanak csak arra, hogy a<br />
primitív türkök soha nem tudnának<br />
eljutni a bolygójuk holdjának<br />
felszínére, vagy műholdas TVadásokat<br />
nézni. Az egyetemisták<br />
meg is nyugodtak, ő azonban<br />
sokat gondolkodott azóta, és<br />
szomorú, mert nem tudott ennél<br />
többet mondani. A Kis Herceg<br />
tovább utazott, bár ezt egyre<br />
nehezebb volt megtennie, mivel<br />
a világegyetem fokozatosan távolodott<br />
tőle.<br />
Találkozott még egy üzletemberrel,<br />
akinek szigorúan monoton<br />
és konvex preferenciái voltak.<br />
Miután a Kis Herceg is szigorú<br />
rangsort tudott felállítani a<br />
majomkenyér, a bárány és a virág<br />
között, illetve határozott célja<br />
volt a naplementék számának<br />
KIS HERCEG CSODAORSZÁGBAN<br />
maximalizálása a bolygóján, ő<br />
sem tudott neki segíteni. Mindenesetre,<br />
mivel nagyon megkedvelte<br />
a Kis Herceget, megajándékozta<br />
egy születőben lévő csillag<br />
és egy üstökös tulajdonjogával.<br />
A Kis Herceg utolsó útja következett,<br />
mert az univerzum<br />
már olyan hatalmasra dagadt,<br />
hogy nem lehetett benne több<br />
bolygóközi utat tenni. A V-856<br />
kisbolygóra érkezett. Itt találkozott<br />
egy német egyetem nyugalmazott<br />
tanárával, aki ugyan nem<br />
volt túl kedves hozzá, de mivel a<br />
Kis Herceg nem tudott tovább<br />
utazni, kénytelen volt elviselni<br />
hosszú monológjait. A német<br />
folyamatosan hangsúlyozta a Kis<br />
Herceg alacsonyabbrendűségét,<br />
de azért engedte, hogy az Frigyesnek<br />
szólítsa. A Kis Herceg<br />
nem szerette túlzottan Frigyes<br />
társaságát, mivel rengeteget beszélt,<br />
és állandóan a személyes<br />
problémáival traktálta. Egy napon<br />
azonban a Kis Herceg is<br />
elmesélte a maga történetét. Frigyes<br />
az öntelt fölényesség ellenszenves<br />
pózában hallgatta végig.<br />
A Kis Herceg elmondta, hogy<br />
szerinte egy bolygót a lakói mindig<br />
szeretnének uralni, teljesen<br />
birtokba venni, ez ugye megismerést<br />
és alakítást jelent. Ezt<br />
Frigyes nagyon is helyeselte,<br />
hosszan és unalmasan beszélt<br />
róla német kifejezésekkel tele-<br />
2002 NYÁR FORDULAT 103
SZEMELVÉNYEK A ZÖLD ALAPOZÓ KÖRDOLGOZATAIBÓL<br />
100-134. OLDAL<br />
tűzdelve, amitől a Kis Herceg<br />
egészen elálmosodott.<br />
Egyszer a Kis Herceg mintha<br />
azt vette volna ki a szavaiból,<br />
hogy amit az ember megért, azt<br />
hajlamos igazságként elfogadni.<br />
Egy másik alkalommal Frigyes<br />
egészen nyíltan azt mondta a<br />
logikáról, hogy csak könnyítésként<br />
találták ki, aztán később<br />
igazságnak tűnt. A Kis Herceg<br />
lassanként megértette, hogy a<br />
bolygója feletti uralom, a megismerés<br />
mértékétől függ ez az<br />
egész viszont sajnos az ész<br />
korlátaiba és preferenciáiba ütközik.<br />
A maga gyermeki eszével<br />
arra jutott hogy a tudás egyfajta<br />
hatalom, és a hatalom könnyen<br />
rabul ejti az embert. A korlátokat<br />
illetően semmi értelmes nem<br />
jutott eszébe, de ezt csekély<br />
gyermeki képességeinek tulajdonította.<br />
Az ész preferenciáiról<br />
végképp nem tudta, mit gondoljon,<br />
hiszen bárányra és padlizsánra<br />
vonatkozó preferenciákról<br />
már sokat hallott, de ilyesmiről<br />
még sohasem. Mindenesetre<br />
sokat gondolkozott mindezeken.<br />
Végül még egy utolsó nagy útra<br />
szánta el magát: minden energiáját<br />
összegyűjtötte és hazarepült<br />
a B-612 kisbolygóra.<br />
Időközben a tudós otthon továbbfejlesztette<br />
az elméletét,<br />
most már párhuzamos világegyetemeket<br />
is tételezett, és azo-<br />
kat is jól megmagyarázta. A közgazdász<br />
is újabb mechanizmusokat<br />
alkotott, új modellje most a<br />
bárányokon, virágokon és vulkánokon<br />
kívül már a kartonpapírt<br />
is figyelembe vette, bár a rókákat<br />
még mindig nem tudta beilleszteni.<br />
A Kis Herceg megsajnálta a<br />
tudóst, mert látta, hogy<br />
amennyiben csak a fél univerzumot<br />
hagyja neki megmagyarázni,<br />
az félni fog a másik felétől. A<br />
közgazdásznak azonban kénytelen<br />
volt megtiltani, hogy a virágokat<br />
megetesse a birkákkal, és<br />
az egész bolygót beültesse padlizsánnal.<br />
A közgazdász teljesen<br />
fel volt háborodva az alacsony<br />
hatékonyságon és a veszteségeken.<br />
A Kis Herceg megnyugtatta,<br />
hogy csak azokon a dolgokon<br />
fog változtatni, amin feltétlenül<br />
muszáj, még ha kétségei is vannak<br />
a felől, melyek ezek. Elmagyarázta<br />
a tudósnak és a közgazdásznak,<br />
hogy nem a munkájukkal<br />
elégedetlen, egyszerű gyermeki<br />
eszével ezt nehezen is kritizálhatná.<br />
A baj az, hogy nem érzi<br />
már magát bolygója elégedett,<br />
biztos kezű tulajdonosának. Végleg<br />
otthonossá akarta tenni, de<br />
már belátta, hogy ez öncsalás.<br />
Sétái közben, ahogy követi a<br />
naplementéket, érzi hogy még<br />
mindig nagyon is idegen. Nem<br />
igaz, hogy mindent ismer, mindent<br />
kézben tart.<br />
104 FORDULAT 2002 NYÁR
KOVÁCS TAMÁS<br />
A közgazdász azzal vádolta,<br />
hogy félelmei alaptalanok, újabb<br />
átfogó rendszer megalkotásába<br />
fogott, reménykedve a sikerben.<br />
Sehogy nem tudta azonban megérteni<br />
és belefoglalni a Kis Her-<br />
KIS HERCEG CSODAORSZÁGBAN<br />
ceg szeszélyeit, így inkább megpróbálta<br />
leszoktatni a furcsa<br />
gondolatokról. A Kis Herceg<br />
azonban ezt nem hagyta, így<br />
kevésbé boldogan éltek amíg<br />
meg nem haltak.<br />
2002 NYÁR FORDULAT 105
ZÖLD ÉPÍTÉSZET ÉS AZ AUTONÓM<br />
HÁZ<br />
BODORKÓS EDINA<br />
Mottó: „...az építész a tervezői teamben vezető és kezdeményező szerepet<br />
játszik. Mindazonáltal, ahogy egyre több épület egyre bonyolultabbá válik,<br />
egyre inkább feladják e szerepet és a dolog egyre zavarosabb lesz: ellentétes<br />
szempontok ütköznek a végső megoldás meghatározó szerepéért. És mi az<br />
eredmény? Egy épület-gép, amelyet a látható és nem látható… épületgépészeti<br />
rendszerek uralnak, amelyek nagyrészt csak azért szükségesek, hogy<br />
helyrehozzák, gyógyítsák a kezdet kezdetén hozott rossz tervezői döntéseket.”<br />
(Tombazis)<br />
A FÖLD népességének gyors<br />
növekedése miatt egy évszázadon<br />
belül meg kellene kétszerezni<br />
a Föld épületállományát – az<br />
eddiginél kisebb energiafogyasztás<br />
és környezetszennyezés mellett.<br />
Nem először az építészet<br />
történetében azonban, az építészetet<br />
hatalma alá hajtotta az<br />
ipar. Ennek mozgatórugója az<br />
iparral összefonódó profitorientált<br />
tőke, mely a technológiai<br />
fejlődés gyorsításában, a növekedés<br />
fenntartásában érdekelt, ami<br />
csak tartós környezetrombolás<br />
árán lehetséges. A növekedési<br />
hajsza következménye a környe-<br />
zeti javak felélésén túlmenően a<br />
tőke-és hatalomkoncentráció is.<br />
A gazdasági-társadalmi rendszerek<br />
komplexitásával párhuzamosan<br />
növekszik az ökológiai rendszerek<br />
entrópiája. Ezeknek a<br />
jelenségeknek a hatása az építészetben<br />
is jelentkezik:<br />
• Az ember és a környezet teljes<br />
elidegenedése<br />
• A fosszilis energiaforrások<br />
hozzáférhetősége, az energia<br />
alacsony ára és a divatirányzatok<br />
miatt a környezeti feltételekhez<br />
nem igazodó, a-<br />
106 FORDULAT 2002 NYÁR
BODORKÓS EDINA<br />
zoktól „független” épületek<br />
sokasága jött létre.<br />
• Az ember és a természetikozmikus<br />
környezet közti<br />
teljes elszigetelődés, a „ház,<br />
mint gép” ideológiája, ez mára<br />
a „ház, mint űrhajó” jelszóval<br />
valósággá vált<br />
• A 100%-ig mesterséges környezet<br />
eredménye: a „beteg<br />
ház szindróma” kialakulása<br />
• A természetes anyagok<br />
visszaszorulása<br />
• Az életminőség romlása egyéni<br />
és össztársadalmi szinten<br />
• Centralizáció a közművesítésben,<br />
infrastruktúrában, gazdasági-szellemi-politikai<br />
téren<br />
• Az önigazgatás gyengülése<br />
• Felfokozott urbanizáció és<br />
közlekedés<br />
Ehhez még hozzávehetjük azt<br />
is, hogy az építés és az ahhoz<br />
kapcsolodó kiegészítő tevékenységek<br />
jelentik az egyik legnagyobb<br />
arányú beavatkozást a<br />
Föld természetes életterébe<br />
(építőanyag-bányák, zöldterületek<br />
beépítése, erdők kiirtás, mikrokörnyezet<br />
megváltoztatása,<br />
egészségre káros anyagok beépítése<br />
stb.). A világ energiafogyasztásának<br />
45%-át az épületek<br />
üzemeltetése, 5%-át pedig az<br />
építőipar adja. A technológiai<br />
robbanás veszélyei<br />
A ZÖLD ÉPÍTÉSZET ÉS AZ AUTONÓM HÁZ<br />
Az ember és a környezet közti viszony<br />
szemléletében három áramlatot<br />
különböztethetünk meg:<br />
HIGH TECH: Az uralkodó irányzat,<br />
fő motívuma a növekedés<br />
ideológiája: a környezeti katasztrófa<br />
megoldását a technológiai<br />
fejlődéstől várja. Ez azonban<br />
fokozódó környezetrombolást és<br />
az emberi élet minden területére<br />
kiterjedő második, technológiai<br />
természetet, metatermészetet<br />
hoz létre, így az ember és a környezet<br />
közötti kapcsolat egyre<br />
közvetettebbé válik. Építészeti<br />
előképe a lakógép, ami a környezettől<br />
teljesen elszigetelt, űrhajószerű<br />
épületet hoz létre. („A ház<br />
voltaképpen egy lakógép. Fürdő,<br />
nap, hideg víz, meleg víz, tetszés<br />
szerinti hõmérséklet, higiénia,<br />
arányok alkotta szépség.”) Az<br />
alkalmazott technológiák már<br />
áttekinthetetlenek, az emberi<br />
ellenőrzés alól kikerült „fekete<br />
dobozok”.<br />
NO TECH: A technika teljes elutasítása<br />
(„Vissza a természethez”).<br />
Építészeti megjelenése a<br />
radikális ökofalu-elgondolásokban<br />
jelenik meg.<br />
SOFT TECH: A környezeti egyensúly<br />
megőrzését lehetővé tevő<br />
„szelíd” technológiák alkalmazását<br />
jelenti. Célja a környezet-<br />
2002 NYÁR FORDULAT 107
SZEMELVÉNYEK A ZÖLD ALAPOZÓ KÖRDOLGOZATAIBÓL<br />
100-134 OLDAL<br />
rombolás olymértékű csökkentése<br />
- a természet megújuló energiáit<br />
kihasználva-, hogy az begyógyítható,<br />
regenerálható legyen.<br />
Kísérletet tesz a technika<br />
feletti uralom visszaszerzésére a<br />
környezettel újra összefüggésbe<br />
kerülő megoldások választásával.<br />
Az építészeti gyakorlatban mindhárom<br />
megközelítés megfigyelhető.<br />
A High Tech vonalnak is<br />
vannak előnyei (nagyobb hatékonyság,<br />
kisebb emisszió), de<br />
leginkább az automatizálással<br />
járó, iparosított megoldások a<br />
jellemzők, önkorlátozásra nem<br />
képes. A No Tech útja is választható.<br />
A száz évvel ezelőtti<br />
parasztgazdaság megvalósította a<br />
teljes ökológiai egyensúlyt, a mai<br />
életmóddal viszont ez nem<br />
összeegyeztethető. Az akkor élő<br />
földműves a környezetnek teljesen<br />
alá volt vetve. A környezettől<br />
történő emancipálódás kényelmet,<br />
szabadságot jelent, de ennek<br />
ára van. A Soft Tech jelenti a<br />
középutat. Ha a technológiához<br />
nyúlunk, tisztában kell lenni annak<br />
környezeti hatásaival. Ha a<br />
választott megoldás környezetkárosító,<br />
törekedni kell a kár csökkentésére,<br />
a technológia megváltoztatására,<br />
vagy kiegyensúlyozásra.<br />
Ez az irányzat lényegében<br />
a schumacheri köztes<br />
technológia elméletének felel<br />
meg.<br />
Schumacher alapgondolata,<br />
hogy az ökológiai és szociális<br />
problémákkal küzdő modern<br />
ipari társadalmaknak a jelenlegi<br />
gigantománia helyett kis, nem<br />
erőszakos, emberi méretű technológiákra<br />
és szervezeti formákra<br />
kell átállniuk fennmaradásuk<br />
és emberibb életük érdekében.<br />
Sokfajta választási lehetőség létezik,<br />
éppen ezért nem lehet feltételezni,<br />
hogy a bőség társadalmainak<br />
technológiái képezik az<br />
egyetlen lehetséges fejlesztési<br />
utat, vagy hogy szükségképpen<br />
ezek a legjobbak a szegény társadalmak<br />
számára.<br />
„Ez az ipar olyan társadalmakban<br />
alakult ki, amelyek tőkében<br />
gazdagok és munkaerőben<br />
szegények, következésképpen<br />
valószínűleg nem ültethető át<br />
olyan társadalmakba, amelyek<br />
tőkében szegények és munkaerőben<br />
gazdagok” (Szabó, 1985).<br />
Szerinte a gazdasági fejlesztés a<br />
szegénység sújtotta övezetekben<br />
csak akkor lehet gyümölcsöző,<br />
ha azt „köztes technológiákra”<br />
alapozzuk<br />
„Ha a technika színvonalát a<br />
felszerelés munkahelyenkénti<br />
költségével határozzuk meg, egy<br />
tipikus fejlődő ország őshonos<br />
technikáját – jelképesen – 1 fontos<br />
technikának nevezhetnénk, a<br />
fejlett országokét pedig 1000<br />
fontos technikának. Az e kétféle<br />
108 FORDULAT 2002 NYÁR
BODORKÓS EDINA<br />
technika közti szakadék olyan<br />
óriási, hogy egyszerűen lehetetlen<br />
áttérni egyikről a másikra.<br />
Valójában a fejlődő országok<br />
jelenlegi kísérletei, amelyekkel<br />
megpróbálják az 1000 fontos<br />
technológiát beszivárogtatni saját<br />
országukba, elkerülhetetlenül azzal<br />
járnak, hogy ijesztő mértékben<br />
kipusztítják az 1 fontos<br />
technikát, és jóval gyorsabban<br />
tönkreteszik a hagyományos<br />
munkahelyeket, mint hogy modern<br />
munkahelyeket lehetne<br />
teremteni helyükben. Ily módon<br />
a szegényeket kétségbeejtőbb és<br />
kiszolgáltatottabb helyzetbe sodorják,<br />
mint valaha. Amennyiben<br />
azoknak kell hatékony segítséget<br />
nyújtani, akik erre a leginkább<br />
rászorulnak, akkor olyan technikákra<br />
van szükség, amely valamilyen<br />
köztes helyet foglal el az<br />
1 fontos technika és az 1000<br />
fontos technika között.” Schumacher<br />
ezt jelképesen 100 fontos<br />
technikának, köztes technikának<br />
nevezi. Ez a technika<br />
összehasonlíthatatlanul termelékenyebb<br />
volna, mint az őshonos<br />
technika, ugyanakkor összehasonlíthatatlanul<br />
olcsóbb volna,<br />
mint a modern ipar bonyolult,<br />
erősen tőkeintenzív technikája.<br />
Ilyen tőkebefektetéssel meglehetősen<br />
rövid idő alatt igen<br />
nagyszámú munkahelyet lehetne<br />
teremteni.<br />
A ZÖLD ÉPÍTÉSZET ÉS AZ AUTONÓM HÁZ<br />
Schumacher gyakori hivatkozási<br />
alapja a prekapitalista maradványokat<br />
őrző harmadik világbeli<br />
gazdaság, így például a<br />
"buddhista gazdaság", valamint<br />
Mahatma Gandhi indiai mozgalma.<br />
Schumacher ez utóbbiakat<br />
állítja szembe az ipari társadalommal,<br />
amelyben a piac elszakadt<br />
a társadalmi-kulturális<br />
rendszer intézményes ellenőrzésétől.<br />
Ökologikus építészet<br />
Magyarországon Ertsey Attila foglalkozik<br />
ökologikus építészettel. 1999ben<br />
részt vett az Autonóm kisrégió<br />
javaslatának kidolgozásában: a Dörögdi-medencében<br />
öt falu részvételével a<br />
fenntartható tájegység megvalósítását<br />
célozták meg. Ertsey szerint nem<br />
katasztrófa előtt vagyunk, hanem folyamatos<br />
környezeti katasztrófában<br />
létezünk. „Nincs értelme a krízistünetek<br />
sorolásával való ijesztegetésnek.<br />
A materializmus korszaka véget ért.<br />
Nap mint nap új tapasztalatokkal<br />
szembesülünk. Az építészet biznisz.<br />
Egyike azoknak a csúcstechnológiáknak,<br />
melyek hozzájárulnak ahhoz a<br />
pusztuláshoz, ami felé tartunk. Az<br />
építészet nem áru. Ha az építészet<br />
lemond legmagasabbrendű feladatáról,<br />
a katasztrófa bekövetkezik.<br />
Az építészetnek ki kell lépnie eddigi<br />
kereteiből. Az épület egy tágabb,<br />
környezeti-kozmikus és szociális<br />
2002 NYÁR FORDULAT 109
SZEMELVÉNYEK A ZÖLD ALAPOZÓ KÖRDOLGOZATAIBÓL<br />
100-134 OLDAL<br />
összefüggésbe kell ágyazni, melyben<br />
továbbépíti a teremtett világot, párbeszédbe<br />
elegyed a kövekben, a fákban,<br />
a földben, a vizekben lakó apró lényekkel.”<br />
(Ertsey, 2001)<br />
Ertsey úgy véli, hogy helyre<br />
kell állítani a természeti környezettel<br />
való viszonyunkat: a<br />
hellyel, a tájjal és a kozmikus<br />
összefüggésekkel. „Helyre kell<br />
állítani a szociális viszonyokat: a<br />
tömegember helyébe az individualitás<br />
szabadságát, s az őrá épülő közösségi<br />
tereket, településeket. Újra kell értékelni<br />
az alkalmazott technológiákat<br />
és anyagokat.” (Uo.)<br />
Ökológiai szempontok az építészetben<br />
A szakirodalomban többféle<br />
fogalommal találkozhatunk: létezik<br />
szoláris, bioszoláris, klímatudatos,<br />
zöld, környezetbarát,<br />
ökocentrikus (átvitt értelemben<br />
zöld) építés.<br />
A szoláris építészet azt jelenti,<br />
hogy az épület energiamérlegében<br />
kiemelt jelentősége van a<br />
napsugárzás energiájának mind a<br />
fűtési energiamérleg, mind a természetes<br />
világítás szempontjából,<br />
a szoláris energia hasznosítása<br />
pedig elsősorban építészeti,<br />
épületszerkezeti eszközökkel<br />
történik.<br />
Lényegében hasonló a<br />
bioszoláris építészet, azzal a különbséggel,<br />
hogy a tervezésben a<br />
napfény lélektani, élettani, hőérzeti<br />
hatása nagyobb hangsúlyt<br />
kap.<br />
A klímatudatos építészet egyben<br />
szoláris is, hiszen az éghajlat<br />
egyik legfontosabb eleme a sugárzás.<br />
Figyelmet fordít a természetes<br />
hatások tudatos kihasználására<br />
(például nemcsak a szelet,<br />
hanem a vizet és a növényzetet is<br />
a nyári természetes szellőztetés<br />
céljára).<br />
A szoláris építészet egyben<br />
energiatudatos is, mivel épületeiben<br />
a sugárzási energia fedezi a<br />
fűtési, világítási energiaigények<br />
jelentős részét. Az energiatudatos<br />
építészet azonban jelenthet<br />
mást is, magas hatásfokú épületgépészeti<br />
rendszert is, tehát az<br />
energiatudatos jelző nem feltétlenül<br />
egyenlő a szolárissal.<br />
A zöld építészet lényege a növényzet<br />
célszerű alkalmazása az<br />
épületen (zöld tető, kúszónövények<br />
a homlokzaton) és az épület<br />
közvetlen környezetében az<br />
energiaforgalom és a hőérzet<br />
befolyásolása céljából. Mivel<br />
természetes eszközökről, árnyékolásról,<br />
a szél hatása elleni védelemről<br />
vagy a szél tereléséről<br />
van szó, az irányzat leginkább a<br />
klímatudatos és a bioszoláris<br />
építészettel rokonítható.<br />
A szoláris építészet egyben<br />
környezetbarát vagy ökocentrikus<br />
(átvitt értelemben zöld) is, hiszen<br />
110 FORDULAT 2002 NYÁR
BODORKÓS EDINA<br />
az energiafogyasztás csökkenése<br />
a környezetszennyezés csökkentését<br />
is jelenti. A környezetbarát<br />
jelző azonban ennél többet jelent:<br />
víztakarékos épületgépészeti<br />
rendszert, szennyvíz- és csapadékvízhasznosítást,környezetkímélő<br />
szemétkezelést, kevés<br />
energiával előállítható és a természetbe<br />
visszaforgatható építőanyagokat.<br />
Ezenkívül létezik még organikus<br />
(szerves) építés. Ez nem<br />
azonos az ökologikus építéssel.<br />
Organikus lehet az az épület,<br />
amelyet kifinomult formaérzékkel<br />
illesztenek a tájba, természeti<br />
(növényi, emberi) vagy ősi, sokszor<br />
kultikus elemeket utánozva<br />
formálnak meg, és természetes<br />
anyagok felhasználásával (elsősorban<br />
fa, kő) készítenek. Ezek<br />
az épületek inkább képzőművészeti<br />
alkotások, amelyek üzenetet<br />
hordoznak vagy csak gyönyörködtetnek.<br />
Az ökologikus építés alapelvei<br />
tehát a következő pontokban<br />
foglalható össze:<br />
- Áttekinthető méretű és lélekszámú<br />
települések (közösségek)<br />
létrehozása<br />
- A lakás, munka, szabadidő és<br />
ellátás épített tereinek helyi, lehetőleg<br />
a központi ellátórendszerektől<br />
független megteremtése<br />
A ZÖLD ÉPÍTÉSZET ÉS AZ AUTONÓM HÁZ<br />
- Kis energiatartalmú, helyben<br />
található, a természetbe visszaforgatható<br />
vagy tartós, újrafelhasználható<br />
építőanyagok alkalmazása,<br />
egészségre káros gyártmányok<br />
kerülése<br />
- A kiegyensúlyozott térklíma<br />
kialakítása a természetes körfolyamatok,<br />
a helyi, megújuló energiaforrások,<br />
a szerkezetek megfelelő<br />
hőszigetelésének, hőtárolásának<br />
figyelembevételével<br />
- Az energia-, víz- és anyagháztartás,<br />
hulladékkezelés, azaz a<br />
használat megtervezése, amely a<br />
takarékosságot, a fogyasztói<br />
szemlélet feladását, új, a környezet<br />
és a közösség iránti felelős<br />
magatartás kialakulását feltételezi.<br />
(Családi ház, 2001/4)<br />
Nincs új a nap alatt: történeti adalékok<br />
Ezek a gondolatok egyáltalán<br />
nem újak. Az építészet történetét<br />
figyelve látható, hogy az épületek<br />
kialakításánál a környezetben fellelhető<br />
anyagokat használták fel<br />
(eszkimó jégkunyhók, finn házak<br />
vagy a magyar tanyák vályogházai),<br />
és az épületek kialakításánál<br />
az uralkodó klimatikus viszonyokat<br />
tartották szem előtt<br />
(Pataky, 1994/22).<br />
Minden éghajlati övezetben<br />
kialakult a felmerülő követelményeknek<br />
megfelelő lakóalkalma-<br />
2002 NYÁR FORDULAT 111
SZEMELVÉNYEK A ZÖLD ALAPOZÓ KÖRDOLGOZATAIBÓL<br />
100-134 OLDAL<br />
tosság. Az északi sarkkör közelébe<br />
más építőanyag, mint az<br />
eljegesedett hó, a firn, nem volt<br />
elérhető. Délebbre rendelkezésre<br />
állt a fa. A mérsékelt égöv nomád<br />
népei könnyen áttelepíthető<br />
sátrakban (tipi, jurta) laktak.<br />
A mediterrán éghajlat a tájolás-benapozás<br />
az enyhe téli hónapokban<br />
a napsugárzás energiájának<br />
fűtési célú hasznosítása,<br />
nyáron az épület túlzott felmelegedésének<br />
megakadályozása<br />
szempontjából fontos. Az ókori<br />
Görögországban Szókratész<br />
rögzítette az alapvetően egyterű<br />
épületek kialakításának elveit. A<br />
benapozást nem zavaró beépítésre<br />
vonatkozó szabályozás már<br />
Justinianus kódexében megtalálható<br />
(Zöld, 2000).<br />
Az árnyékolás, a természetes<br />
szellőzés, a sugárzó hűtés eszköze<br />
megtalálható a mediterrán<br />
övezet több évszázados épületeiben.<br />
A ma passzív hűtésnek<br />
nevezett technikák lényegében<br />
ezekre épülnek. A vályog jó<br />
hőtechnikai tulajdonságai miatt<br />
ma is reális alternatíva.<br />
A helyi adottságokhoz való<br />
illeszkedés az energiatudatos<br />
tervezés fontos alapkövetelménye.<br />
Az az épület, amely (kellő<br />
épületgépészeti „támogatással”)<br />
akárhol üzemeltethető, az valójában<br />
sehol sem igazán jó, „szürke”,<br />
nélkülözi a regionális jegye-<br />
ket (Zöld, 2000). Ezért máshol<br />
bevált megoldások átgondolás<br />
nélkül nem másolhatók.<br />
Kitágított építészet<br />
Frank Lloyd Wright alkotta meg<br />
a „természetes ház” és „organikus<br />
építészet” fogalmait. Épülete<br />
a passzív szoláris rendszer egyik<br />
legjobb példája.<br />
A harmincas években érzékelte<br />
a nagyváros túlnövekedését<br />
és a vele járó centralizációt. A<br />
nagyváros csak növeli a saját<br />
maga által okozott problémát,<br />
egyre nagyobb környzetterhelést<br />
okoz. Egyik válasza az Usonian<br />
House volt, mely szabad individuum<br />
számára tervezett lakóház<br />
volt, amely olcsón megépíthető,<br />
a tulajdonos által karbantartahtó,<br />
a környezethez simuló épület.<br />
Le Corbusier máson törte a<br />
fejét. Corbusier és a Bauhaus<br />
szociális érzékenysége a tömegemberért<br />
hevült. Modern viziójában<br />
az ötmillió lakosú várost<br />
látjuk, 40m 2 -es alapegységekből<br />
álló lakáscellákkal, autópályák<br />
által összekötött zónákkal. Ez a<br />
vízió valósult meg, és épül<br />
mindmáig. Gyár-logisztika-lakótelep<br />
vagy irodaház-logisztika-lakópark,<br />
egyremegy.<br />
Wright figyelmeztetett: ezt a<br />
nagyvárost nem terveztük meg.<br />
Megpróbálta helyreállítani az<br />
112 FORDULAT 2002 NYÁR
BODORKÓS EDINA<br />
urbanizált ember és a föld közti<br />
már félig elveszett kapcsolatot.<br />
Hasonlóan vélekedett Ford, aki<br />
szerint az iparosítás kényszerítette<br />
az embereket a városokba,<br />
ma a technológiai fejlődés lehetővé<br />
teszi, hogy decentralizáltan,<br />
hálózatban termeljünk, s így a<br />
környezeti terhelés eloszlik.<br />
A 30-as években jelentkezett<br />
„Broadacre city” koncepciójával.<br />
Amerikát decentralizált települések<br />
hálózataként gondolta el,<br />
amelynek egysége ez az 5000 fős<br />
város. A település közepén helyezkednek<br />
el a 4000 m 2 -es lakótelkek.<br />
Ezeket övezik gyalogos<br />
és kerékpáros távolságokban a<br />
közigazgatás, a szolgáltatások, az<br />
oktatás, kereskedelem, és a termelés<br />
létesítményei. A mezőgazdaság<br />
és az ipar helyben termel<br />
és az országos hálózattal áll kapcsolatban.<br />
Ez a vízió nem valósult meg.<br />
Ertsey szerint a katasztrófa felismeréséhez<br />
és a helyreállítási<br />
törekvésekhez a ráció útján is<br />
lehet jutni, ő azonban egy egyszerű<br />
példával a tapasztalás élményét<br />
hangsúlyozza. Ha egy jó<br />
házba lépünk, érezzük, hogy ott<br />
jó lenni; ha nem tudunk aludni<br />
egy házban, akkor érezzük, hogy<br />
valami nem stimmel. Ertsey szerint<br />
ez a képesség távol van tőlünk,<br />
és mégis közel. „Fel tudnánk-e<br />
ismerni e tapasztalásain-<br />
A ZÖLD ÉPÍTÉSZET ÉS AZ AUTONÓM HÁZ<br />
kat? Ki tudjuk-e tágítani eddig az<br />
építészetet?” (Ertsey, Kitágított<br />
építészet).<br />
Az Autonóm épület<br />
A dolgozat következő részében<br />
az Ertsey-féle Autonóm Ház<br />
modelljét mutatnám be részletesebben.<br />
Az Autonóm Ház a teljesen<br />
önálló lakóház modellje,<br />
amely az ellátó rendszerektől<br />
függetlenül az autonómia elvén<br />
működik.<br />
A autonómia elsősorban<br />
önállóságot, önrendelkezést, akár<br />
önigazgatást jelent. Ez viszont<br />
Ertsey szerint nem jelenthet elszigetelődést,<br />
önző önellátást,<br />
hanem ahhoz van joga, hogy<br />
maga döntse el, kíván-e kapcsolódni<br />
másokhoz szabad megállapodás<br />
alapján, egyenrangú partnerként<br />
vagy sem (Ertsey, 2000).<br />
Az autonóm ház modelljének<br />
megvalósítása szélsőérték, extrém<br />
példa arra, hogy lehetséges a<br />
centralizált rendszerektől függetlenül<br />
is létezni. A teljes önellátás<br />
nem zárjai ki viszont a kooperációt,<br />
ez azonban szabadon,<br />
egyenrangú partnerek együttműködéseként<br />
jön létre, nem alávetettség<br />
alapján.<br />
Autonómia+Szelíd Technológia<br />
Többféle megoldással is elérhető<br />
az autonómia, de nem kö-<br />
2002 NYÁR FORDULAT 113
SZEMELVÉNYEK A ZÖLD ALAPOZÓ KÖRDOLGOZATAIBÓL<br />
100-134 OLDAL<br />
zömbös milyen áron. Sokféle<br />
anyag és eszköz áll rendelkezésre.<br />
Célszerű az alkalmazott megoldásokat<br />
megvizsgálni azok<br />
tulajdonságait, környezetterhelésük<br />
mértékét, és hogy mennyiben<br />
felelnek meg a Szelíd Technológia<br />
szemléletének. Az autonómia<br />
tehát önmagában korlátozott<br />
érték, a környezet iránti<br />
felelőséggel és a Szelíd Technológiával<br />
együtt azonban értelmet<br />
nyer.<br />
Az autonómai által nyújtott<br />
előnyök környezeti, gazdaságossági<br />
és szociális jellegűek. A ház<br />
működése a természeti folyamatokba<br />
illeszkedik, részévé<br />
válik az anyagok teljes körforgásának<br />
anélkül, hogy maradandó<br />
károkat okozna. Működése költségtakarékos,<br />
sőt elérhetővé válik<br />
a „0-rezsi-ház” is.<br />
A cél egy általános helyszínen<br />
(a préri közepén stb.) épülő, teljesen<br />
önellátó épület létrehozása.<br />
Ez nyilván absztrakció, mert egy<br />
feladat mindig konkrét adottságokkal<br />
bíró hellyel és konkrét<br />
személyekkel rendelkezik, ahová<br />
és akiknek építenek. Kevés az<br />
olyan hely, ahol semmilyen közmű<br />
nem áll rendelkezésre. Az<br />
autonómiát nem lehet és nem<br />
kell mindig és teljes mértékig<br />
megvalósítani. Megközelíteni a<br />
legkisebb beavatkozással érdemes.<br />
Egy panelos lakótömb –<br />
ami önmagában az autonómia<br />
ellenpéldája – részlegesen autonómmá<br />
tehető. Építészeti és<br />
városépítési szempontból az<br />
embertől elidegenedett városi<br />
struktúrák emberközelibb alternatíváját<br />
teremti meg.<br />
Az Autonóm Ház ideálisan<br />
tájolt, lakóterei a passzív napenergia<br />
hasznosításra alkalmasan<br />
helyezkednek el. Tetőidomai és<br />
más felületei az aktív napenergiahasznosítás<br />
céljára alkalmasak.<br />
Alaprajzi elrendezése a szél és<br />
a hideg elleni védelemre alkalmas,<br />
a fő szélirány felől védett, a<br />
nappal ellentétes oldalon passzív,<br />
hővédő zóna helyezkedhet el. A<br />
ház belsejében foglal helyet a<br />
tűz, a hőforrás, és hőtároló közeg.<br />
Az építészeti kialakításnak a<br />
nyári hővédelemre is megoldást<br />
kell adnia. Ezek a szempontok<br />
azonban az épület építészeti<br />
koncepciójának lehetnek középponti<br />
vagy alárendelt részei is.<br />
Az autonóm, decentralizált<br />
megoldások, különösen a kooperatív,<br />
közösségi rendszerek a<br />
helyi, saját tulajdonra épülnek,<br />
gyártásukat kis- és középvállalkozások<br />
végzik.<br />
A helyi energiatermelés országos<br />
erőművi kapacitást helyettesít.<br />
Az autonóm megoldások<br />
kizárják a külső hatalmi befolyást,<br />
hozzájárulnak a mono-<br />
114 FORDULAT 2002 NYÁR
BODORKÓS EDINA<br />
póliumok lebontásához, erősítik<br />
az önigazgatást (Ertsey, 2000).<br />
Építés és használat<br />
Ha az ember és a környezet<br />
közti megszakadt kapcsolat és<br />
egyensúly helyreállítása a cél,<br />
akkor Ertsey úgy gondolja, hogy<br />
a következő problémákat érdemes<br />
felvetni:<br />
Az épület megjelenésével táji,<br />
településképi, kulturális összefüggésbe<br />
kerül a környezetével.<br />
Ez építészeti-településtervezési<br />
kérdéseket, részben az épületek<br />
közti viszonyt érinti. Innen ágazik<br />
el az autonóm település kérdése<br />
is.<br />
Az épület továbbá térbeli kialakításával<br />
életteret nyújt, a külső<br />
(kozmikus-földi) ártó vagy<br />
gyógyító hatásokat jellegüknek<br />
megfelelően beengedi,<br />
távoltartja, szűri vagy felerősíti.<br />
Ez az építészeti tér titkait, az<br />
építészet-biológiát, a<br />
radiesztéziát és az egyéb ismereteket<br />
(pl. Feng Shui) fogja át.<br />
Anyaghasználatával építése,<br />
élettartama, majd bontása alkalmával<br />
a környezetet terheli, hatást<br />
gyakorol a környezetre és a<br />
használóra. Ide tartozik a környezetbarát<br />
építés és az építészet-biológia<br />
kérdésköre.<br />
Működéséhez a környezet<br />
erőforrásait, energiáit, nyers-<br />
A ZÖLD ÉPÍTÉSZET ÉS AZ AUTONÓM HÁZ<br />
anyagait használja, majd visszajuttatja<br />
a környezetbe a hulladékot.<br />
Ez az épületműködtetéssel<br />
kapcsolódik össze.<br />
Ha egy átlagos lakóház esetét<br />
nézzük, az Autonóm Ház rendelkezik<br />
azzal a kényelemmel,<br />
melyet egy mai átlagos-nem luxus-igényszintű,<br />
összkomfortos<br />
városi lakástól elvárunk. A példa<br />
természetesen tágítható.<br />
Az Autonóm Ház sémája egy<br />
röntgenkép, mely a ház anyagcsere-rendszerét<br />
ábrázolja.<br />
Elmondható, hogy:<br />
- a mindennapokban használt<br />
házak röntgenképe sem egyszerűbb,<br />
csak nem látszik.<br />
- Az Autonóm Házban minden<br />
benne van, ami egy lakóházban<br />
nincs benne, hanem tőle jókora<br />
távolságban egy másik, óriási<br />
létesítményben található.<br />
- A fúrt kút, ill. ciszterna helyett<br />
a Vízművek létesítményeit<br />
képzeljük oda: a napelem vagy<br />
szélmotor helyett a paksi atomerőművet.<br />
- A gyökérzónás tisztító helyére<br />
egy óriási tisztítótelepet, vagy<br />
ennek hiányában a Dunát.<br />
- A bioszolár fűtés helyébe a<br />
gázvezetékeket<br />
- A ház helyett egy lakótelep Xedik<br />
emeletét<br />
2002 NYÁR FORDULAT 115
SZEMELVÉNYEK A ZÖLD ALAPOZÓ KÖRDOLGOZATAIBÓL<br />
100-134 OLDAL<br />
Fontos, környezeti szempontból<br />
releváns kérdés az, hogy<br />
milyen építőanyagok használhatók<br />
az Autonóm ház létrehozására.<br />
- Falak: földből (vályog, égetett<br />
agyag), kőből, fából, növényekből<br />
- Tetőhájazat: fazsindely,<br />
agyagcserép, természetes pala,<br />
nád, zsúp stb.<br />
- Hőszigetelés: parafa, nád,<br />
cellulóz, fagyapot stb.<br />
- Burkolatok: linóleum, parafa,<br />
fa stb.<br />
- Természetes favédőszerek<br />
- Újrafeldolgozott anyagok<br />
Az alkalmazott technológiák<br />
átláthatóak és némi személyes<br />
közreműködést igényelnek. Ez<br />
viszont nem jelenti azt, hogy a<br />
használónak állandóan az épülettel<br />
kell foglalkoznia. Minden<br />
tevékenység részvétel a természettel<br />
helyreállított viszonyban.<br />
Aki szolárházban lakik, tudja,<br />
mikor süt a nap, milyen évszak<br />
van és nem csupán a haszonelvűség<br />
szempontjából. A technika<br />
által nyert szabadság, és a mellőle<br />
időközben elveszett felelősség<br />
összetartozása helyreállítható.<br />
Egyedi és kollektív alkalmazások,<br />
kooperáció, tulajdon<br />
Az Autonóm Ház, mint minden<br />
egyedi megoldás költségesebb és<br />
pazarlóbb a kollekektívnál. E<br />
kollektív megoldás azonban minőségileg<br />
különbözik a centralizált<br />
rendszerektől, mivel önkéntes,<br />
másrészt itt a környezeti<br />
összefüggés, a méreteknek az<br />
emberhez igazított aránya döntő.<br />
Erre példa a kistelepülések<br />
bioszolár fűtőművének elve: egy<br />
kémény sok helyett. A távhőmű<br />
gazdaságosságának lényeges eleme<br />
a hozzá csatlakozó lakóházakból<br />
elmaradó kazán, kémény.<br />
Az autonóm ház helyére az autonóm<br />
falu lép. Az autonóm falu<br />
nem utópia: Burgenland falvaiban<br />
valóság. A távhőellátó rendszer<br />
tulajdonosai a rácsatlakozó<br />
házak lakói, mint szövetkezeti<br />
résztulajdonosok. A fűtőműhöz<br />
szükséges tűzifát a helyben lakók<br />
saját erdeiből biztosítják. A helyi<br />
tulajdonú fűtőmű felszámolta a<br />
gázhálózatnak való kiszolgáltatottságot.<br />
A fűtőmű üzemelése a<br />
világpiaci árváltozásoktól független,<br />
stabil.<br />
Az Autonóm Ház perspektívái: az<br />
Autonóm Település<br />
Az Autonóm Ház elve kiterjeszthető<br />
településléptékig, az<br />
116 FORDULAT 2002 NYÁR
BODORKÓS EDINA<br />
Autonóm Település pedig a települések<br />
feletti léptékre, a régióra,<br />
amely tetszőleges területet foghat<br />
át, ahová a kooperatív együttműködés<br />
kiterjed.<br />
A megvalósulás finanszírozása<br />
nem kizárólag helyi forrásokból<br />
fedezhető, mivel minden<br />
decentralizált megoldás a központi<br />
erőforrásokat és kapacitásokat<br />
mentesíti. Az autonóm<br />
megoldások támogatása kedvező<br />
kamatozású, a megtérülési idő<br />
végéig tartó (10-15 éves) futamidejű<br />
hitelekkel, vagy közvetett<br />
módon, azaz jogi, szabályozási<br />
eszközökkel, a bürokratikus akadályok<br />
elhárításával lehetséges<br />
lenne.<br />
ZÖLD ANDRÁS [2000]: Energiatudatos<br />
építészet, Bp.<br />
PATAKY RITA [1994/22]: Bioépítészet:<br />
Építkezés a természet<br />
anyagaival, Környezetvédelmi<br />
füzetek<br />
NOVÁK ÁGNES [1996]: Zöld<br />
anyagok, Bp.<br />
ERTSEY ATTILA [2000]: Az autonóm<br />
ház, Ybl Miklós<br />
Főiskolai Kar, ökologikus<br />
építészet<br />
A ZÖLD ÉPÍTÉSZET ÉS AZ AUTONÓM HÁZ<br />
IRODALOM<br />
Minden épület és település<br />
esetében van esély az autonómia<br />
elvének érvényesítésére. „Ez<br />
csak az építtető szándékán múlik.<br />
Az építész felelőssége a felvilágosítás,<br />
a nem ismert lehetőségek<br />
megismertetése, elfogadtatása a<br />
rutinszerűen alkalmazott megoldásokkal<br />
szemben. Ez az építtető<br />
való érdekeinek és szükségleteinek<br />
képviseletet, amelyet gyakran<br />
üzleti megfontolásokkal és a<br />
csúcstechnológia csábításával<br />
szemben kell felvállalni. Ezzel<br />
azonban a tervező a Föld egészének<br />
gyógyításához járul hozzá,<br />
amelynek mellékterméke az<br />
építtető függetlenségének növekedése.”<br />
Ertsey Attila [2001. június 16]:<br />
Nádasdy Alapítvány számára<br />
tartott előadás<br />
nyomtatott változata<br />
ÉPÍTÉSZET: Belső terek és a természet,<br />
szimpózium<br />
CSALÁDI HÁZ [2001/4], 59. Oldal<br />
SZABÓ MÁTÉ [1985]: Zöldek,<br />
alternatívok, környezetvédők,<br />
Gondolat, Bp.<br />
2002 NYÁR FORDULAT 117
MIRE JÓ A SZABADSÁG?<br />
Ez a dolgozat egy szövegértelmezés,<br />
a kirakósjáték elemeivel<br />
vegyítve. Amartya Sen társadalometikai<br />
elméletének rekonstruálására<br />
teszek itt kísérletet: az ő –<br />
e témában írott – gondolatait<br />
próbálom meg alakítgatni, összerakosgatni,<br />
egymáshoz illeszteni,<br />
hogy egy számomra konzisztensnek<br />
és egésznek tűnő képet<br />
kapjak. Szóval Amartya Sen ezeket<br />
gondolta – szerintem.<br />
Sen elképzeléseit az alternatív<br />
etikai elméletek tükrében lehet<br />
igazán értelmezni, hiszen ezekre<br />
reflektálva formálódott ki. Így<br />
dolgozatom első részében ezeket<br />
a gondolatokat ismertetem az<br />
utilitarizmus kritikájából kiindulva.<br />
Ezt követően az általa használt<br />
fogalmakat egymásra építve<br />
bemutatom koncepcióját, hangsúlyozva<br />
válaszait a rivális elképzelések<br />
által nyitva hagyott kérdésekre,<br />
majd vázolom a szegénység<br />
értelmezését ebben a<br />
rendszerben. Végül röviden le-<br />
Amartya Sen társadalometikai elképzeléseinek<br />
rekonstrukciója<br />
ZÁMBÓ TIBOR<br />
írom az ezen elméleten alapuló<br />
értékelési lehetőségeket.<br />
Az elődök<br />
A társadalom megismerésének és<br />
alakításának a felvilágosodásban<br />
gyökerező igénye hozta magával<br />
az utilitarizmus kialakulását,<br />
amely aztán a formálódó közgazdaságtani<br />
diszciplína etikai<br />
alapjává vált. Az utilitarizmus<br />
útmutatást ad a különböző társadalmi<br />
állapotok közötti választáshoz,<br />
így a szükséges közösségi<br />
döntések meghozatalához<br />
is. Lényege az egyének által<br />
megélt hasznosság, illetve ezek<br />
társadalmi jólétté való összegzése.<br />
Ezek az elképzelések saját<br />
korukban forradalmian újként<br />
hathattak, hiszen racionálisnak<br />
tűnő alapot nyújtottak a különböző<br />
intézmények a társadalom<br />
jólétét szem előtt tartó megítéléséhez.<br />
Három fő, az utilitarizmus<br />
minden változatára jellemző<br />
összetevője a konzekvencializmus<br />
118 FORDULAT 2002 NYÁR
ZÁMBÓ TIBOR<br />
(a cselekvések megítélésekor<br />
kizárólag a következmények „jóságára”<br />
támaszkodhatunk), a<br />
jólétcentrikusság (hasznossági információk<br />
alapul vétele), valamint<br />
a hasznosságösszegek alapján<br />
történő rangsorolás. (Sen,1999/II.)<br />
Lényeges hiányosságai vannak<br />
azonban ennek az irányzatnak a<br />
máig tartó megújítási törekvések<br />
ellenére is. Sen kritikájának egyik<br />
fő iránya az elmélet szűk információs<br />
bázisa. Minden etikai<br />
elképzelésnek jellemzője a morális<br />
ítélet meghozatalához felhasznált<br />
információk mennyisége,<br />
minősége. Az utilitarista alapon<br />
meghozott döntések csupán<br />
egyetlen információegységet<br />
használnak fel, ez pedig a misztikusnak<br />
és definiálatlannak tűnő<br />
„hasznosság”: az egyén csupán<br />
mint hasznosságok „gyűjtőhelye”<br />
jelenik meg. Az információs bázis<br />
ilyen mértékű leszűkítése<br />
torzulásokhoz vezethet, hiszen<br />
figyelmen kívül hagy minden<br />
egyéb tényezőt. Így a társadalmi<br />
döntés esetleg alapvetőnek tűnő<br />
jogokat, egyéni autonómiát sérthet,<br />
ha azt a társadalom egy része<br />
nagy hasznosságúnak éli meg.<br />
Másrészt az egyének hasznosságok<br />
révén kifejezésre jutó preferenciáit<br />
a döntés alapjának tekinti,<br />
miközben azok nem eleve<br />
adottak, hanem maguk is a társadalom<br />
által befolyásoltak, illetve<br />
MIRE JÓ A SZABADSÁG?<br />
a döntések következtében változhatnak.<br />
Továbbá ez az elképzelés<br />
érzéketlen a társadalmon<br />
belüli elosztási viszonyokra,<br />
egyenlőtlenségekre: a hasznosságok<br />
összegzésében ezek a tényezők<br />
nem jelennek meg. (Sen-<br />
Williams,1982)<br />
Az utilitarizmus után kialakuló<br />
elméletek megőriztek, illetve<br />
elvetettek egyet s mást a<br />
konzekvencializmus, jólétcentrikusság,<br />
hasznosságösszegek alapján történő<br />
rangsorolás hármasából, továbbá<br />
eltérő információs bázisra épültek.<br />
Az egyik korai alternatíva a<br />
maximin elv, illetve ennek leximin<br />
változata. Ezek szerint egy társadalom<br />
minőségét a legrosszabb<br />
helyzetű egyén (vagy csoport)<br />
hasznossági szintje alapján ítéljük<br />
meg (maximin elv). Elképzelhető<br />
persze, hogy két társadalmi állapot<br />
összehasonlításakor a legrosszabb<br />
helyzetűek azonos haszonszintet<br />
élnek meg. Ekkor a<br />
második legrosszabb helyzetűeket<br />
hasonlítjuk össze és így tovább<br />
felfelé egész addig, míg<br />
eltérést nem találunk és így döntésre<br />
nem jutunk (leximin elv). A<br />
három alapelvből tehát oda a<br />
harmadik (hasznosságösszegek<br />
alapján történő rangsorolás), de itt is<br />
a hasznosság az alapvető felhasznált<br />
információ. Ha pedig<br />
egy kicsit jobban utánagondo-<br />
2002 NYÁR FORDULAT 119
SZEMELVÉNYEK A ZÖLD ALAPOZÓ KÖRDOLGOZATAIBÓL<br />
100-134. OLDAL<br />
lunk, el tudunk képzelni olyan –<br />
ugyan meglehetősen valószínűtlen<br />
– szituációkat, amikor ez a<br />
fajta értékelés kudarcot vall. Például<br />
azt, amikor a társadalomban<br />
egy nagyon rossz helyzetű<br />
egyénnel vagy szűk csoporttal<br />
szemben állnak a nagy jólétben<br />
élők milliói. A leghátrányosabb<br />
helyzete alapján ítélünk ekkor –<br />
meglehetősen tévesen. Előnye<br />
viszont ezen elképzeléseknek,<br />
hogy kis mértékben ugyan, de<br />
érzékenyek az egyének közti<br />
hasznosság elosztására.<br />
(Sen,1999/II.)<br />
Elképzelhető, hogy a fent<br />
részletezett eljárásokat alkalmazzuk<br />
azzal a különbséggel, hogy<br />
nem hasznosságokat, hanem az<br />
„elsődleges javakkal” 35 való ellátottságot<br />
mérjük össze, s a<br />
depriváltságot ezek hiányaként<br />
értelmezzük. Ez megold több<br />
olyan problémát, amelyek a<br />
hasznosság, mint alapelv alkalmazásához<br />
kapcsolódtak. Például<br />
a költséges ízlésű emberek<br />
problémáját, azaz azokét, akik<br />
ízlése olyan, hogy egy adott<br />
hasznossági szintet csak bizo-<br />
35 Az “elsődleges javak” köre nem<br />
tisztázott pontosan, az minden esetre<br />
biztos, hogy nem korlátozódik a<br />
materiális javakra. Rawls szerint ez a<br />
racionális ember szükségleteihez<br />
tartozó dolgok köre, így ide sorolta<br />
például a jogokat, szabadságokat, lehetőségeket<br />
is.<br />
nyos speciális javak elfogyasztásával<br />
érnek el (például az ínyencek).<br />
Nem befolyásolják továbbá<br />
döntésünket azok a torzítások<br />
sem, melyek akkor keletkeznek<br />
amikor a hasznosság mentális<br />
képzeteit mélyen rögzült egyenlőtlenségek<br />
mellett alkalmazzuk:<br />
amikor tehát a helyzetébe beleszokott,<br />
deprivált egyén nem éli<br />
meg különösebben rosszként<br />
ilyen állapotát, illetve nagy hasznosságot<br />
tulajdonít annak, ha az<br />
kismértékben javul. Az ilyen<br />
problémák megoldásának azonban<br />
nagy ára van. Az elmélet<br />
érzéketlenné vált a különböző<br />
társadalmi csoportok speciális<br />
szükségleteire (öregek, betegek<br />
stb.), hiszen ők az elsődleges<br />
javakat másként vagy kevésbé<br />
tudják szükségleteik kielégítésére<br />
használni, így helyzetük rosszabb<br />
lesz, mint az ugyanolyan mennyiségű<br />
jószággal ellátott többieké.<br />
Általában is elmondható, hogy az<br />
emberek életét, szükségleteit<br />
rendkívül sok olyan tényező is<br />
befolyásolja, amelyek eltérővé<br />
teszik az elsődleges javak hasznosításának<br />
lehetőségeit. Ilyenek<br />
például a társadalmi körülmények,<br />
munkakörülmények, környezeti<br />
viszonyok, urbanizáltság<br />
foka, fizikai jellemzők, stb. Megállapíthatjuk<br />
tehát, hogy az elsődleges<br />
javakat valójában min-<br />
120 FORDULAT 2002 NYÁR
ZÁMBÓ TIBOR<br />
denki más mértékben tudja<br />
hasznosítani (Sen,1999/II.).<br />
A képesség (ability), mint a javak<br />
tulajdonsága<br />
Sen elméletének lehetőleg<br />
megoldást kell találnia az imént<br />
felvetett problémákra. Megpróbálom<br />
tehát elképzeléseit a fentiekben<br />
kifeszített problématérben<br />
elhelyezni, illetve értelmezni.<br />
Láttuk tehát, hogy milyen<br />
problémákba ütközünk, amikor<br />
az életszínvonal elemi összetevőit<br />
próbáljuk különböző koncepciókkal<br />
megragadni. Gondok<br />
voltak a hasznosság fogalmával,<br />
és a javak birtoklásának önmagában<br />
való értelmezése sem vitt<br />
eléggé előre. Sen e problémákat a<br />
képesség (ability) fogalmával véli<br />
megoldani. A képesség nem más<br />
mint életszínvonalunk legelemibb<br />
alkotója, a javakra jellemző<br />
tulajdonság, azaz a funkció, mely<br />
lehetővé teszi, hogy a javak valamilyen<br />
szükségletünket kielégítsék:<br />
„Ezért az életszínvonal legfontosabb<br />
alkotóelemének... azt<br />
a képességet (ability) tekintjük,<br />
hogy különböző dolgokat csináljunk<br />
a dolgok vagy tulajdonságaik<br />
használatával” (Sen.,<br />
1999/I).<br />
Lényegi eltérése ennek a koncepciónak<br />
az előzőekben látottakhoz<br />
képest, hogy alapvetően<br />
MIRE JÓ A SZABADSÁG?<br />
negatív kategóriára, a szükségletre<br />
(vagy igényre) épül. Mind a<br />
hasznosság, mind az „elsődleges<br />
javak” fogalma pozitív jellegű:<br />
kiinduló szintem a nulla, és a<br />
különböző javak ehhez képest<br />
valami többletet jelentenek (nő a<br />
hasznosságom vagy az elsődleges<br />
javakkal való ellátottságom). A<br />
Sen-féle megközelítésben azonban<br />
az igény az elsődleges, (az<br />
igények köre pedig – mint azt a<br />
későbbiekben látni fogjuk – jelentős<br />
mértékben a társadalom<br />
által meghatározott) és a különféle<br />
javak képessé tesznek ennek<br />
kielégítésére. Az igények és a<br />
javak közti megfeleltetés tehát<br />
mindkét irányba többelemű: egy<br />
adott igényt többféle jószág képes<br />
kielégíteni, illetve egy jószág<br />
többféle igényt képes kielégíteni.<br />
Egy adott jószág tehát szükséglet-kielégítési<br />
képességek gyűjtőhelye<br />
és az egyén határozza meg<br />
a hozzá rendelt ilyen képességek<br />
individuális mértékeit. Látható az<br />
is, hogy ez egy meglehetősen<br />
szubjektív értelmezés, hiszen<br />
nagymértékben függ attól, hogy<br />
az egyén miként éli meg a jószágok<br />
által neki nyújtott lehetőségeket,<br />
miként realizálja a benne<br />
rejlő képességeket. Ez ugyanis<br />
függhet az egyéni heterogenitástól,<br />
a környezet sokféleségétől,<br />
a társadalmi környezet variációitól,<br />
illetve a társadalomban<br />
2002 NYÁR FORDULAT 121
SZEMELVÉNYEK A ZÖLD ALAPOZÓ KÖRDOLGOZATAIBÓL<br />
100-134. OLDAL<br />
szokásos fogyasztási mintáktól.<br />
(Sen, 1999/III.) Itt tehát az<br />
„elsődleges javakhoz” képest egy<br />
átfogóbb megközelítésről van<br />
szó, amennyiben figyelembe<br />
vettük, hogy a javak különbözőképpen<br />
hasznosulhatnak, egyúttal<br />
kivédtük a költséges ízlésűek<br />
problémáját is, hiszen őket egy<br />
adott jószágmennyiség képessé<br />
teszi szükségletük kielégítésére,<br />
más kérdés, hogy ezt nem így<br />
élik meg.<br />
A működési módok<br />
A képességek javakon keresztüli<br />
megvalósulása lehetővé<br />
teszi számunkra különböző potenciális<br />
célok elérését, különböző<br />
cselekvés- és létmódok ún.<br />
„működési módok” megvalósítását.<br />
Ilyen lehet például – az egyszerűbbek<br />
közül – a megfelelő<br />
táplálkozás, az egészség, de elképzelhetők<br />
összetettebb működési<br />
módok is, mint például az<br />
önbecsülés megszerzése vagy a<br />
közösségi életben való részvétel<br />
(Sen,1993). Tehát ezek egyfajta<br />
általános lehetőségek, célok,<br />
amelyeket az egyének saját célrendszereiken<br />
belül különféleképpen<br />
súlyozhatnak, így különböző<br />
mértékben törekedhetnek<br />
egyik vagy másik elérésére. Az<br />
azonban már a társadalom által<br />
determinált, hogy a különböző<br />
működési módok megvalósításához<br />
konkrétan milyen szükségletek<br />
kielégítése szükséges a javak<br />
által nyújtott képességek<br />
révén. 36 A működési módok<br />
tehát a társadalom által fordítódnak<br />
le a kielégítendő szükségletek<br />
egy meghatározott körére.<br />
Természetesen itt is áll, hogy egy<br />
adott igény kielégülése többféle<br />
működési mód megvalósulását<br />
segítheti elő.<br />
A különböző működési módok<br />
közt nincsenek éles határok:<br />
azok sokszor egymást részben<br />
átfedő, magában foglaló bonyolult<br />
struktúrát alkotnak.<br />
A működési módok megvalósításának<br />
képessége (capability)<br />
A működési módok egyén általi<br />
megvalósításának lehetőségét<br />
hívja Sen képességnek (capability).<br />
37 (Sen,1993) Ha képes (capable)<br />
vagyok különböző létmó-<br />
36 Például a közösségi életben való<br />
részvételhez ma mindenképpen szükséges<br />
az írni-olvasni tudás, illetve az<br />
oktatás által nyújtott ismeretek valamilyen<br />
szintje, így megjelenik az ezek<br />
megszerzésére irányuló szükséglet,<br />
míg az archaikus társadalmakban valószínűleg<br />
egész más volt e téren a<br />
helyzet.<br />
37 Az azonos magyar kifejezés eltérő<br />
angol szavakat takar: a képesség korábbi<br />
értelmében az “ability”, míg<br />
ebben a jelentésében a “capability”<br />
angol kifejezés megfelelője.<br />
122 FORDULAT 2002 NYÁR
ZÁMBÓ TIBOR<br />
dokat megvalósítani, akkor elérhetem<br />
ezek saját preferenciáim<br />
alapján súlyozott kombinációit<br />
is, de ez már elvezet minket a<br />
szabadság pozitív fogalmához.<br />
Szabadság<br />
Sen megkülönbözteti a szabadság<br />
fogalmának két értelmezését:<br />
a negatív és a pozitív szabadságot.<br />
A negatív szabadság lényege<br />
röviden a korlátozásoktól való<br />
szabadság, azaz hogy cselekedeteimnek<br />
nincs valaki vagy valami<br />
által felállított korlátja. A pozitív<br />
szabadság ezzel szemben a „valamire<br />
való szabadság”, az, hogy<br />
lehetőségem van valamit megtenni,<br />
szabadságom van a lehetőségeimből<br />
kifolyólag egy bizonyos<br />
alternatíva mellett dönteni<br />
(Sen,1993). Látjuk tehát, hogy a<br />
képesség, hogy különböző életviteleket<br />
válasszak a pozitív szabadság<br />
egy megnyilvánulási formája.<br />
A pozitív szabadság lényege<br />
tehát, hogy elérhetem az általam<br />
kitűzött célokat a különböző<br />
létmódok megvalósítására vonatkozó<br />
képességeim révén,<br />
hogy lehetőségem van a létmódok<br />
általam súlyozott kombinációját<br />
megvalósítani. Így végső<br />
soron „az elsődleges javakat e<br />
szabadságjogok megvalósításának<br />
eszközeiként tekintjük”<br />
(Sen-Williams,1982).<br />
MIRE JÓ A SZABADSÁG?<br />
Megjegyezném, hogy a fentiekben<br />
vázolt összefüggések közt a<br />
jog fogalma is könnyen elhelyezhető:<br />
jog alatt érthetjük az egyénre<br />
nézve mindenképpen elérendőnek<br />
és biztosítandónak tartott<br />
negatív illetve pozitív szabadságok<br />
körét.<br />
Szegénység, gazdagság<br />
A szegénység, illetve gazdagság<br />
ezen rendszerben való értelmezése<br />
tovább árnyalhatja eddig<br />
felvázolt képünket. A szegénység-gazdagság<br />
skála mértékegysége<br />
az egyén rendelkezésre álló<br />
képességek (capabilities) mennyisége.<br />
Szegénység ebben a megközelítésben<br />
bizonyos alapvető<br />
képességektől való megfosztottság<br />
állapota. (Sen,1999/III.) Azt<br />
azonban pontosabban is meghatározhatjuk,<br />
hogy mik ezek a<br />
képességek: ezek ahhoz szükségesek,<br />
hogy valaki a „közösség<br />
szokásos életében részt vegyen”.<br />
(Sen,1999/I.) A lényeg tehát<br />
ennek az átfogó működési módnak<br />
a realizálhatósága. Az természetesen<br />
– mint már láttuk –<br />
társadalom- illetve egyénfüggő,<br />
hogy ez az átfogó működési mód<br />
milyen konkrét szükségletek<br />
elvárt kielégülését takarja, és erre<br />
milyen javak teszik képessé (able)<br />
az egyént. Így „a szegénység egy<br />
abszolút kategória a lehetőségek<br />
2002 NYÁR FORDULAT 123
SZEMELVÉNYEK A ZÖLD ALAPOZÓ KÖRDOLGOZATAIBÓL<br />
100-134. OLDAL<br />
mezőjében, de igen gyakran relatív<br />
formát ölt a javak vagy tulajdonságok<br />
mezőjében.” (Sen,<br />
1999/I.)<br />
Ez alapján lehetséges, hogy két<br />
olyan személy közt, akik saját<br />
társadalmaikban épp, hogy csak<br />
átlépik a szegénységi küszöböt,<br />
valójában lényeges gazdagságbeli<br />
különbségek állnak fent.<br />
Szabadság, mint társadalmi elkötelezettség<br />
A képességek, illetve a szabadság<br />
fentiekben vázolt fogalma egy<br />
társadalom illetve intézményeinek<br />
értékelési alapját alkothatja.<br />
Az egyén helyzete a társadalomban<br />
annál jobb, minél nagyobb a<br />
képességeinek köre, azaz minél<br />
inkább lehetősége van különféle<br />
életmódokat választani. Egy társadalom<br />
vagy egy intézmény<br />
annál jobb, igazságosabb, méltányosabb,<br />
stb., minél inkább elősegíti<br />
tagjai képességeinek bővülését,<br />
pozitív szabadságainak<br />
kiterjesztését. Látható tehát,<br />
hogy az értékelés elvi megvalósításában<br />
a korábban bemutatott<br />
elméleteknél szélesebb információs<br />
bázisra támaszkodik, felhasználva<br />
az olyan információk<br />
sokaságát, melyek az egyének<br />
lényegi jólétéről, szabadságok<br />
vagy lehetőségek terén élvezett<br />
előnyeiről és hátrányairól tudósítanak.<br />
Az ideális társadalomban a<br />
szabadság kiterjesztése deklarált<br />
céllá, társadalmi elkötelezettséggé<br />
válik: „Az egyéni szabadság<br />
melletti társadalmi elkötelezettséghez<br />
hozzá tartozik, hogy<br />
fontosnak tekintsük az egyének<br />
által birtokolt „képességek” növelését:<br />
társadalmi intézmények<br />
megválasztásának attól kell függenie,<br />
hogy milyen mértékben<br />
mozdítja elő az emberi képességek<br />
javítását” (Sen, 1993).<br />
Zárszó<br />
Az itt vázolt koncepció alapját<br />
véleményem szerint két idea<br />
alkotja. Egyrészt az egyenlőség a<br />
lehetőségek dimenziójában, másrészt<br />
az egyén autonómiája, választási<br />
szabadsága. Az ilyen elvekre<br />
épülő társadalom tehát úgy<br />
tartja tiszteletben az egyén autonómiáját,<br />
életvitelére, céljaira<br />
vonatkozó döntéseit, hogy közben<br />
a lehetőséget is megadja<br />
ezek megvalósításához. Amikor<br />
tehát egy adott intézmény megítélését<br />
az itt vázolt rendszerben<br />
végezzük, tisztában kell lennünk<br />
ennek a normatív bázisnak a<br />
meglétével. Ez azonban szerintem<br />
teljességgel vállalható.<br />
124 FORDULAT 2002 NYÁR
ZÁMBÓ TIBOR<br />
SEN, AMARTYA (1993): Az egyéni<br />
szabadság, mint társadalmi<br />
elkötelezettség in.:<br />
Kindler J. – Zsolnai L. : Etika<br />
a gazdaságban (Bp.,<br />
Keraban)<br />
SEN, AMARTYA (1999/I.): A<br />
relatív szegény in.: Esély 2.-<br />
3.szám<br />
IRODALOM<br />
MIRE JÓ A SZABADSÁG?<br />
SEN, AMARTYA (1999/II.): A<br />
jövedelemelosztás etikai<br />
kérdései in.: Csaba I.-Tóth<br />
I.Gy. (szerk.): A jóléti állam<br />
politikai gazdaságtana<br />
(Bp., Osiris)<br />
2002 NYÁR FORDULAT 125
AZ *** TÁRSADALMI TANÍTÁSA<br />
(meg egy csomó minden más)<br />
EBBEN a dolgozatban eredetileg<br />
az egyház * gazdasággal kapcsolatos<br />
állásfoglalásainak egyfajta<br />
összegzését szerettem volna<br />
nyújtani. Az anyaggyűjtés során<br />
azonban túlságosan sok más<br />
témájú, de érdekes kijelentésre<br />
találtam, ezért aztán az általam<br />
leginkább meglepőnek (vagy<br />
radikálisnak) vélt gondolatokat<br />
gyűjtöttem össze.<br />
Az egyház szerint a társadalom<br />
** - és minden szervezet –<br />
valamilyen meghatározható, vagy<br />
éppenséggel összetett cél érdekében<br />
jött létre. A társadalom<br />
esetében ez a cél a „közjó” előmozdítása.<br />
Ebben a felfogásban<br />
a közjó nem más, mint „a társas<br />
* Praktikus és érzékenységkímélő okok<br />
miatt az “egyház” megnevezést használom<br />
a “római katolikus egyház”<br />
helyett. A KEK pedig a Katolikus<br />
Egyház Katekizmusának rövidítése.<br />
** “A társadalom azon személyek<br />
együttese, akiket szervezett formában<br />
összeköt az egységnek olyan alapelve,<br />
amely az egyedek felett áll.” (KEK<br />
1880)<br />
TEMESI DÁNIEL<br />
élet ama feltételeinek összessége,<br />
amelyek segítségével az emberek<br />
a maguk tökéletességét teljesebben<br />
és tökéletesebben elérhetik.”<br />
(Dignitis Humanae #6) A közjó<br />
tehát a társadalom általános érdeke,<br />
amely magában foglalja<br />
minden egyes ember érdekét is.<br />
Ez azonban semmi esetre sem<br />
valamifajta számszerűsíthető,<br />
„szummálható” vagy átlagolható<br />
kvázi-utilitarista definíció. Világosabb<br />
lesz a kép, ha a keresztény<br />
emberképet is figyelembe<br />
vesszük. Az ember eszerint teremtett<br />
lény (ennek pontos<br />
részletei vitatottak, ld. Michelangelo<br />
vs. Darwin), amelynek célja<br />
Istent felismerni és annak folyamatos<br />
hívására válaszolni. Így az<br />
emberi élet kiindulópontja és<br />
végcélja is Isten. A közjó ezért<br />
nem csupán az anyagi javakat<br />
jelenti, hanem mindazokat a feltételeket<br />
is, amelyek a teljes emberi<br />
élethez (beleértve ebbe a<br />
szellemi és lelki életet is) szükségesek.<br />
A közjó megvalósítása a<br />
126 FORDULAT 2002 NYÁR
TEMESI DÁNIEL<br />
társadalom révén a politikai közösség,<br />
az állam feladata (Gaudium<br />
et Spes). Ide szokás sorolni:<br />
„[A közjó] először is feltételezi a<br />
személy tiszteletét, úgy, ahogy az<br />
van… Másodszor: a közjó követeli<br />
a helyes társadalmi rendet<br />
és a szervezetek kibontakozását…<br />
A hatalomnak lehetővé kell<br />
tenni mindenki számára mindazt,<br />
ami a tényleges emberi életformához<br />
hozzátartozik: a táplálékot,<br />
a ruházatot, az egészséget, a<br />
munkát, a nevelést, a kultúrát, a<br />
megfelelő tájékoztatást, a családalapítás<br />
lehetőségét, stb. És végül:<br />
a közjó magában foglalja a<br />
békét, vagyis az igazságos rend<br />
állandóságát és biztonságát.”<br />
(KEK 1907-1909)<br />
Praktikusan szemlélve a kérdést,<br />
az egyház társadalmi tanításának<br />
két alapelve segít a közjó<br />
megvalósításában: a<br />
szubszidiaritás és a szolidaritás.<br />
Hogy ezt milyen államforma,<br />
politikai rendszer segíti elő leginkább?<br />
Erről az egyház sokáig<br />
nem nyilatkozott, végül arra a<br />
megállapításra jutott, hogy a demokrácia<br />
áll leginkább összhangban<br />
az emberi szabadsággal,<br />
önállósággal és a közjóval. (A<br />
demokrácia azonban itt önmagában<br />
még nem jelent értékválasztást,<br />
csupán keretet.) Elveti a<br />
kollektivizmust, az individualizmust,<br />
és a „közösségi társadal-<br />
AZ *** TÁRSADALMI TANÍTÁSA<br />
mat” hirdeti; a koncepció lényegét<br />
az ember kettős jellegének<br />
(individuum és közösségi lény)<br />
összhangja, összerendezése jelenti.<br />
Ennek tükrében feltehetjük<br />
a kérdést: akkor mi történik a<br />
gazdasággal? Az egyház álláspontja<br />
röviden: „Elfogadhatatlan,<br />
hogy a kommunizmus bukása<br />
után az egyetlen alternatíva a<br />
kapitalizmus.” (II. János Pál) A<br />
közjóról szóló katolikus tanítás<br />
nem egyeztethető össze a korlátlan<br />
szabadpiaci kapitalizmussal.<br />
Az egyház mint különösen<br />
veszélyes gazdálkodási formát<br />
elítéli a beavatkozástól mentes, a<br />
piaci erők automatizmusára bízott<br />
kapitalizmust. A piacot persze<br />
elismeri, de csak a maga helyén:<br />
ha a piac a közjó érdekében<br />
megfelelően szabályozott, akkor<br />
a piaci automatizmusok egy<br />
„fejlett” társadalomban hatékony<br />
eszközei lehetnek az erőforrások<br />
és a szükségletek összehangolásának.<br />
A piac megfelelő működéséhez<br />
azonban elengedhetetlen<br />
az etikus magatartás a piaci szereplők<br />
részéről – a szolidaritás<br />
elvének aprópénzre váltásaként -,<br />
és némely etikai normának érvényesülnie<br />
kell a jogi szabályozásban<br />
is.<br />
A kapitalista ethoszt minden<br />
vonatkozásában negatívan értékeli<br />
az egyház. Az a keresztény<br />
tanítás, miszerint mások szolgá-<br />
2002 NYÁR FORDULAT 127
SZEMELVÉNYEK A ZÖLD ALAPOZÓ KÖRDOLGOZATAIBÓL<br />
100-134. OLDAL<br />
lata értékesebb saját magunk<br />
szolgálatánál, nem felel meg a<br />
kapitalizmus szellemiségének.<br />
Ennek a szellemiségnek eredménye<br />
az önzetlen cselekedetek<br />
általános helytelenítése, valamint<br />
annak a cinikus feltevésnek a<br />
hirdetése, hogy az önzetlenül<br />
cselekvőket valójában leplezett<br />
önző érdekek vezérlik (The<br />
Common Good #80). Az<br />
egyénnek tehát mindezt figyelembe<br />
véve abszolút elsőbbsége<br />
van minden gazdasági folyamattal<br />
szemben: a gazdaság célja az<br />
emberek megélhetésének biztosítása.<br />
(Ez a gondolat rímel<br />
Polányi szubsztantív gazdaság<br />
értelmezésére.) Az ember elsőbbséget<br />
élvez a termeléssel<br />
szemben, hiszen az őérte van –<br />
ami a fogyasztói (termelői) társadalom<br />
radikális kritikáját jelenti.<br />
A munka szerepe is egészen más<br />
a katolikus értelmezésben: egyrészt<br />
a munka van az emberért,<br />
nem pedig fordítva; másrészt<br />
pedig a munka az egyéni jellemformálás<br />
(keresztényeknél a<br />
„személyes megszentelődés”)<br />
eszköze – a nap mint nap végzett<br />
munka arra emlékezteti az embert,<br />
hogy Krisztus is ácsként<br />
kereste kenyerét, teológiailag<br />
még mélyebbre ásva pedig felfedezhetjük<br />
a közösséget Isten<br />
teremtő tevékenysége és a munka<br />
között. „Az emberek arra<br />
kaptak hivatást, hogy folytassák a<br />
teremtés művét egymással és<br />
egymásért, miközben uralmuk<br />
alá hajtják a földet.” (KEK 2427)<br />
Nem nehéz belátni, hogy ez a<br />
felfogás mennyire embertelennek<br />
ítéli a közgazdaságtan absztrakt<br />
szemléletét, amely a munkát<br />
pusztán a termelési tényezők<br />
egyikeként fogja fel. A munkának<br />
személyes jellegűnek kell<br />
lennie, ezzel szemben a tőkének<br />
eszköz jellegűnek. Az egyház a<br />
munka ezen megítélésében a<br />
gazdasági gondolkodás végzetes<br />
tévedését látja: ha az „ökonomizmus”<br />
nem a munkát tekintette<br />
volna eszköznek, hanem a<br />
tőkét, akkor az elnyomás, a kizsákmányolás<br />
sem következett<br />
volna be. (Sőt, hogy az idők<br />
változását jobban érezzük az<br />
egyház gazdasági tanításában,<br />
megjegyzem, hogy az egyház<br />
nemcsak elismeri az osztályharc<br />
létét, hanem azért is ezt a szemléletet<br />
teszi felelőssé – Laborem<br />
exercens, 1981)<br />
Ezekkel a ma tipikusnak nevezhető<br />
bűnökkel kapcsolatban<br />
fogalmazódott meg a „bűn<br />
struktúráiról” szóló tanítás. Ezek<br />
a személyes bűnökből erednek,<br />
és konkrét személyek tetteihez<br />
kötődnek (Sollicitudo rei socialis,<br />
1987). Ennek két legfőbb gyökere<br />
a profit utáni kizárólagos vágy<br />
és a hatalomvágy – „minden<br />
128 FORDULAT 2002 NYÁR
TEMESI DÁNIEL<br />
áron”. Mindkettő magában foglalja<br />
a másik személy jogainak<br />
megsértését, saját akaratunk másokra<br />
kényszerítését. Ezek a<br />
„struktúrák” aztán megszilárdultak,<br />
olyannyira, hogy ma már<br />
általánossá vált a belenyugvólemondó<br />
magatartás („ilyen az<br />
élet”). Én a magam részéről ezt<br />
az elidegenedés és intézményesülés<br />
jelenségeivel magyarázom.<br />
Ez a fajta fatalizmus keresztény<br />
szempontból elfogadhatatlan,<br />
legyen ez akár a mai társadalmi<br />
berendezkedésbe, akár például a<br />
közgazdaságtan homo<br />
oeconomicusának fogyatékosságaiba<br />
való beletörődés. (Ehhez<br />
kapcsolhatjuk azt a jézusi kijelentést,<br />
amely szerint az egyház<br />
„a világ világossága”, ami nyilvánvalóan<br />
ellentétben áll a társadalom<br />
organikus fejlődésének<br />
koncepciójával, hiszen a keresztények<br />
nemcsak útmutatásra,<br />
hanem cselekvésre is felszólítást<br />
kaptak. Így az egyház ma arra<br />
biztatja a hívőket, hogy törekedjenek<br />
a társadalom jobbá tételére,<br />
evangelizálására.)<br />
A fennálló gazdasági rendszer<br />
alternatívájaként a mértékletesség<br />
említhető. Ez nem<br />
pusztán önkorlátozást, és semmiképpen<br />
sem önsanyargató<br />
aszkézist jelent, sokkal inkább<br />
tudatosan vállalt áldozatot, a<br />
másik ember iránti szeretet egy-<br />
AZ *** TÁRSADALMI TANÍTÁSA<br />
fajta megnyilvánulását. (Ez egy<br />
negatív parancs: tartózkodás a<br />
túlfogyasztástól; pozitív megfelelője<br />
a konkrét, gyakorlatban<br />
megvalósuló alamizsnálkodás: az<br />
ember feladata az önmérséklet és<br />
az ennek révén megtakarított<br />
javak szegényeknek juttatása.) A<br />
mértékletesség tehát egy bibliai<br />
erény, amely talán még sosem<br />
volt annyira releváns, mint napjainkban.<br />
A közgazdaságtan korábbi<br />
feltevéseivel szemben az<br />
erőforrások nem kimeríthetetlenek,<br />
azaz szűkösség van. Ez pedig<br />
ahhoz a gondolathoz vezet,<br />
hogy ha a világ egyik „fele” saját<br />
részarányánál messze többet<br />
használ fel ezekből az erőforrásokból,<br />
ezzel tulajdonképpen a<br />
többi ember elől veszi el azokat,<br />
ami lopásnak tekinthető. Az<br />
ökológiai korlátok szintén az<br />
önmérséklet mellett szólnak. De<br />
ma már az Evangélium magyarázata<br />
is kitér a környezeti problémára,<br />
hangsúlyozva, hogy noha a<br />
világ az emberért lett teremtve,<br />
az ember e világnak őrizője is.<br />
Az uralom a természeti környezet<br />
fölött nem abszolút: „mértéke<br />
a törődés az iránt, hogy milyen<br />
lesz az élet minősége a jövőben”<br />
(KEK 2415) Különösen<br />
igaz ez az állatokra: ők is Isten<br />
teremtményei, „már puszta létükkel<br />
is Õt dicsőítik”, az ember<br />
is jóindulattal tartozik hát nekik.<br />
2002 NYÁR FORDULAT 129
SZEMELVÉNYEK A ZÖLD ALAPOZÓ KÖRDOLGOZATAIBÓL<br />
100-134. OLDAL<br />
Jogos azonban őket élelmezésre,<br />
ruházkodásra, „ésszerű keretek<br />
között maradva” orvosi és tudományos<br />
kísérletekre felhasználni.<br />
„Emberi méltóság ellen<br />
való, ha fölöslegesen szenvedni<br />
hagyjuk az állatokat és elpazaroljuk<br />
az életüket. Ugyanígy<br />
méltatlan, ha olyan összegeket<br />
fordítunk rájuk, amelyekkel elsősorban<br />
az emberek nyomorát<br />
kellene enyhíteni.” (KEK 2418)<br />
Különösen tanulságos, hogy a<br />
KEK mindezt a hetedik parancsolat<br />
– „ne lopj” – kifejtésénél<br />
tárgyalja.<br />
A mértékletességhez kapcsolódik<br />
a szegényekkel való<br />
törődés, a „szegények szeretete”.<br />
Kitüntetett helyen említi a szegényeket<br />
a Biblia – hiszen Jézus<br />
is szegénnyé lett, és többször<br />
kijelentette, hogy abból ismeri fel<br />
a választottait, hogy mit tettek a<br />
szegényekért. Az egyház munkáról<br />
alkotott felfogásából kiderül,<br />
hogy a szegények szeretete kell<br />
hogy legyen a munka egyik mozgatója<br />
is. A szegények iránti elkötelezettség<br />
mutatkozik meg a<br />
javakról, illetve a tulajdonról<br />
szóló tanításban is: a javaknak<br />
általános rendeltetése van – abban<br />
az értelemben, hogy ne csak<br />
birtokosának, hanem másoknak<br />
is hasznára lehessen. Ezért a<br />
lopás tilalma ellenére: „nincs szó<br />
lopásról a sürgős vagy nyilván-<br />
való szükség esetében, amikor az<br />
azonnali vagy lényeges szükségletekről<br />
(élelem, hajlék, ruházat…)<br />
való gondoskodás egyedüli<br />
lehetősége a mások javaival<br />
való rendelkezés és azok használatba<br />
vétele.” (KEK 2408) Ez<br />
nagyjából az abszolút szegénységet<br />
fedi le. Ennél sokkal keményebb<br />
megfogalmazásokat * is<br />
lehetne példaként említeni, de<br />
már így is világos, hogy pl. a jólét<br />
leszivárgásának elmélete (amely<br />
szerint a „gazdagok” további<br />
gazdagodása végső soron a szegények<br />
és a kevésbé jómódúak<br />
sorsát is javítja) tarthatatlan az<br />
egyház szemszögéből. Ugyanakkor<br />
a harcos radikalizmus sem áll<br />
összhangban a kereszténységgel<br />
(bár némely szélsőséges szervezet,<br />
például az Opus Dei mintha<br />
ilyen felfogásban tevékenykedne…),<br />
mivel a szegényeken való<br />
segítés mindig összekapcsolódik<br />
a szeretettel.<br />
* Például a KEK is idézi Aranyszájú<br />
Szent János szavait: “Nem osztani<br />
meg a szegényekkel a saját javainkat<br />
annyi, mint őket meglopni és megfosztani<br />
az életüktől. Nem a mi javainkat<br />
birtokoljuk, hanem az övékét.”<br />
(KEK 2446)<br />
130 FORDULAT 2002 NYÁR
TEMESI DÁNIEL<br />
A KATOLIKUS EGYHÁZ KATE-<br />
KIZMUSA [1994] Szent<br />
István Társulat, Budapest<br />
JAMES A. NASH: A mértékletesség<br />
felforgató erényének<br />
felelevenítéseés megújítása<br />
felé,<br />
http://korny10.bke.hu/k<br />
ovasz/kov9/nash.html<br />
DABÓCZI KÁLMÁN: „Így beszéljetek<br />
inkább: az igen<br />
igen, a nem nem” – Anglia<br />
és Wales Katolikus<br />
Püspöki Karának A közjó<br />
IRODALOM<br />
AZ *** TÁRSADALMI TANÍTÁSA<br />
című körlevele és tanulságai,<br />
http://korny10.bke.hu/k<br />
ovasz/kov8/korlevel.htm<br />
l<br />
GAUDIUM ET SPES,<br />
http://www.katolikus.hu<br />
/hpage.cgi?doc=/zsinat/<br />
zs_16.html<br />
LABOREM EXERCENS,<br />
http://www.katolikus.hu<br />
/hpage.cgi?doc=/roma/<br />
pe04.html<br />
2002 NYÁR FORDULAT 131
DÉMON LORD ÉS FÉL ERIK MEG A<br />
LEGELŐ<br />
FÉL ERIK a tisztáson heverészett,<br />
kalász lógott a szájából,<br />
nézte az eget, ha elunta, akkor<br />
meg a legelésző teheneket. Weöres<br />
Sándorra gondolt, hogy lám,<br />
ő is mindig ilyen lustán-látszón<br />
heverészett, aztán meg felkelt, és<br />
mindenki csak nézett, hogy hirtelen<br />
papírra vetett egy újabb<br />
verset. Ilyen megnyugtató,<br />
könnyed gondolatok szaladgáltak<br />
Fél Erik fejében, amikor feltűnt<br />
balról barátja: Démon Lord.<br />
- Grrr, Démon!<br />
- Grrrrrr! – viszonozta a köszönést<br />
a Lord.<br />
Neki épp borús gondolatok<br />
szálltak át ki-be az agyán, tovább<br />
sűrítve és keverve az egyébként<br />
is baljós ködöt, ami állandóan<br />
körbevette. Most még ráadásul<br />
az orra is el volt dugulva, de mégis<br />
mosolygott Erikre:<br />
SOÓS GERGELY TAMÁS<br />
- Kicsit tompa vagyok,<br />
tegnap sok volt a fagyi, de menten<br />
teszek valamit ellene…<br />
Erik erre még jobban felült,<br />
feszülten figyelt, ekkor a Lord<br />
megrázta magát, de annyira,<br />
hogy kiszállt belőle az összes<br />
démon, ami egész nap (sőt, volt,<br />
amelyik ki tudja mikor, észrevétlenül)<br />
belészivárgott. Miután így<br />
megszabadult az árnyaktól, a<br />
közlegelő tragédiájáról kezdett el<br />
beszélni Fél Eriknek (általában<br />
nagy mesélőkedve volt):<br />
- János a megengedettnél<br />
eggyel többet hajtatott ki, de én<br />
hamar túltettem magam a dolgon;<br />
csak közben volt nagyon<br />
rossz, utólag úgy érzem jobb volt<br />
úgy nekem… Vajon a lustaság<br />
korrumpál vagy csak a mával<br />
vagyok megint elégedetlen?<br />
- Ugyan… Téged mindig<br />
emészt a lelkiismeret, hogy miért<br />
nem tudtad ma sem megváltani a<br />
132 FORDULAT 2002 NYÁR
SOÓS GERGELY TAMÁS<br />
világot, József Attilára emlékeztetsz,<br />
igaz, te sokkal brutálisabb<br />
vagy, na, hát kapd össze magad,<br />
egyetlen cimborám, a baj az ilyen<br />
Jánosokkal, Pálokkal meg Mihályokkal<br />
van – János Pál persze<br />
oké. Etika a gazdaságban, hol,<br />
mikor még a mindennapokban<br />
sem megy? Illetve menni menne,<br />
mert hát nem olyan nehéz az,<br />
csak a fáradtság, a tenniakarás,<br />
meg a szeretet, az a szép zöld<br />
szeretet, na az hiányzik!<br />
- Szóval azt mondja János: ő<br />
itt csal egy kicsit, mert kell a tőke,<br />
hogy jobbítsa a világot – a<br />
nagy célra! Hogy majd politikus<br />
lesz – ami a legnemesebb szakma<br />
(!) – és aztán meg hatalmat szerez,<br />
és végre megválthatja az<br />
országot, aztán meg a Földet, és<br />
a világot: ami a Föld mint „test”<br />
és a levegő mint „lélek”, együtt!<br />
Szóval így beszélt János… Na de<br />
most eltapossa a néhány gazdát,<br />
de mindig lesznek újabb gazdák,<br />
akiket el kell sepernie, fel kell<br />
használnia, míg végre a főhatalom<br />
közelébe kerül. Csakhogy<br />
a főhatalom még olyan<br />
messze van! Időben, tettben és<br />
tönkretett életekben számolva is.<br />
Kérdezem hát: jó ez így? Megéri<br />
neki és megéri-e a sokaknak is?<br />
- Mégfentebb, mégfentebb!<br />
Létezik-e ez a hierarchia?! A<br />
patak is folyik amott, és suhan a<br />
folyó – de mindig lefelé! Lefelé<br />
DÉMON LORD FÉL ERIK MEG A LEGELŐ<br />
tör, sőt nem is tör, csak könnyedén<br />
áramlik, nincs benne harcos<br />
erő, csak passzívan esik – és<br />
közben egyre nagyobb lesz!<br />
Egyesül az áramban sok-sok<br />
kicsi csermely, melyek mind boldogan<br />
futnak kis Túrként a nagy<br />
folyóba bele, hozzásimulni,<br />
eggyéválni – szétválaszthatatlanul…<br />
- Beleszólhatok? – mondja a<br />
Lord. – Tudod, szerintem a lavina<br />
is ilyen, vagy inkább a hógolyó,<br />
ahogy megindul a lejtőn, és<br />
bitang hógörgeteggé válik, mely<br />
legboldogabb, ha hóember testeként<br />
pihenhet meg, s féljünk,<br />
nehogy a másik vég, a tragédia<br />
legyen: viszi a graviti, s már nem<br />
tudja fékezni magát: egy kis<br />
kunyhót betemet!… Szóval mindig<br />
többet-jobbat-hasznosabbat<br />
akarunk a társadalomnak, de az<br />
érdekek oly gyakran ütköznek és<br />
egymásbavágnak. Hol van már<br />
Pareto, a tavalyi hó, Godot -<br />
valami várban, vagy inkább bárban?<br />
– Figyelj! Megint szimbolizáltam!<br />
Így beszélgettek a Lord és Fél<br />
Erik.<br />
- Látod a gulyát és itt ezt a<br />
könyvet, amiben Garrett Hardin<br />
van? A gulya a távolban, mégis<br />
melyik van közelebb? Az írás<br />
mint toronyból közelít a tájra, és<br />
a messzebbi, általánosabb, ha<br />
2002 NYÁR FORDULAT 133
SZEMELVÉNYEK A ZÖLD ALAPOZÓ KÖRDOLGOZATAIBÓL<br />
100-134. OLDAL<br />
meggondolod: a szöveg dekódolása<br />
során nem csak betűt<br />
fejtesz képpé, hanem bejársz egy<br />
másik, hosszabb utat: amit az író<br />
is bejárt, mikor papírra vetette a<br />
gondolatokat. Beszéljek általánosan<br />
vagy keressem a konkrétat?<br />
Nézzem a játszó borjakat vagy<br />
hagyjam, hogy műveltségem<br />
legyen a szemfedőm?!<br />
- A kérdés érdekes és jogos,<br />
itt ülünk most e puha-zöld óriás<br />
tisztáson, a világ közepén, ott<br />
csorog, látjuk, a szelíd-kék patak,<br />
friss, és csodásnak hittük még<br />
egy perce, de épp egy kis tinó<br />
fulladozik benne!<br />
- Erről van szó, igen, míg<br />
előbb beszéltem etikáról és<br />
szálltak a szép szavak, szegény<br />
tinó nem fért a tőgyhöz, pedig<br />
kínzón szomjas volt – jó (?),<br />
hogy ott volt a kispatak. De<br />
megbotlott, megsérült, beleesett<br />
a mély részbe, most szenved és<br />
fáj, szemében halálfélelem…<br />
- Menjünk gyorsan segíteni!<br />
Futás! Ó, édes istenem!<br />
(…)<br />
- Megmentettük, lám, a kis tinót,<br />
most boldog és boldogak<br />
vagyunk!<br />
(Egy darabig nem beszélnek,<br />
csak boldogok.)<br />
- Megehette volna valaki, ha<br />
meghal - szólt Erik -, csak hogy<br />
lássuk, nem teljes az érdekegyezés…<br />
- Én ilyen húst nem kívánok,<br />
és hidd el nekem, neked sem<br />
ízlene! Mikor eszed érzed benne<br />
még a félelmet, az egész hús egy<br />
görcs, és adrenalin a fűszer a<br />
megőszült rostokon… Na de<br />
visszatérve örülök, mert segítettünk-tettünk<br />
is a bölcselkedés<br />
mellett, úgy tűnik a kettőt sikeresen<br />
összeegyeztettük, de eme élet<br />
adta példa is jól megmutatta,<br />
hogy amit szándékszol, és amit<br />
csinálsz, aközött koherenciának<br />
kell lennie. S hogy koherens lehess,<br />
légy óvatos! Világot menteni<br />
könyvekkel, míg a patakban<br />
egy élet süllyed el?<br />
- És zen-zen! – emelte poharát<br />
Fél Erik.<br />
- Öblítsük torkunkat, és tisztítsuk<br />
meg az olajtól a partokat! –<br />
tósztolt Démon Lord.<br />
Erre koccintottak és megitták<br />
a bort.<br />
134 FORDULAT 2002 NYÁR
VITA<br />
MAI KEDVENC TÁJBESZÓLÁSOM<br />
Hertz István<br />
Wed, 12 Jun 2002<br />
Idézet a Magyar Horgászból:<br />
„Rugany mögötti langós vizeken snecik ezrei élvezik a limány kényelmét.”<br />
Szabó Zsolt<br />
Wed, 12 Jun 2002<br />
tök jó, egyedül a ~limány~ szó feküdte meg a gyomrom - az mi???<br />
orvpecás joe<br />
Hertz István<br />
Wed, 12 Jun 2002<br />
joe b+, ha így folytatod, megkérem a kezed, de asszem inkább meghívlak egy sörre.<br />
a limány arra utal, amikor a víz gyors folyású, és a rugany (kis felszigetbizbasz)<br />
mögötti partszakaszon a víz kvázi visszafelé folyik. hogy ez miért kényelmes a<br />
sneciknek (kis bizbaszhal-fajta), azt nemtom (talán azért, mert a víz ott langós,<br />
azaz lassan kavarog), de lehet benne valami, mert csukázni ilyen helyeken lehet a<br />
legjobban, márpedig én is a kocsmába megyek, ha szomjas vagyok.<br />
2002 NYÁR FORDULAT 135
VITA<br />
Szabó Zsolt<br />
Wed, 12 Jun 2002<br />
135-140. OLDAL<br />
kösz. én is kidegitelek : azért kényelmes a sneciknek talán, mert ott jobban összekavarodik<br />
a folyó alja, ezáltal több a kaja-bizbasz, amit komáll a banda, és kényelmesen<br />
eszegethet mindenféle külön erőbedobás nélkül.<br />
Hertz István<br />
Wed, 12 Jun 2002<br />
köszi a kidegitést, de vitába szállnék az elméleteddel.<br />
1. a sneci-gép alapvetően vízfelszin-közeli táplálkozásra van optimalizálva, ezt<br />
bizonyítja a felfelé csucsorodó szájnyílása is. mindenki tudja, milyen felhőtlen szórakozást,<br />
felejthetetlen perceket jelent a látvány, amint egy vidám sneci-csapat egy<br />
frissen használt óvszerből lakmározik. márpedig az óvszer nem bír lemerülni a viz<br />
alá, mint azt empirikus tesztjeim igazolják. az evolúciós mechanizmus teleologikus<br />
voltának mondana ellent, ha a snecik kifejezetten a folyó alján kavargó kis<br />
bizbaszgenyakra és mütyürkékre utaznának, miközben fizikai adottságuk más<br />
célfüggvényt maximalizál.<br />
2. másrészt - és ezen a ponton ismét az empíriára hivatkoznék - ha a víz kavarog,<br />
akkor nem lehet lelátni az aljára. márpedig, feltételezve, hogy az idézet szerzője a<br />
partról csodálta a természet szépségét, ebből az következik, hogy a megfigyelt több<br />
ezer sneci közvetlenül a vízfelszín közelében élvezte a limány kényelmét. ez viszont<br />
felveti a kérdést, miért jó ennek a több ezer, vízfelszín közelében úszkáló snecinek,<br />
hogy a víz alján sok kis bizbaszgenya, ill. mütyürbaszás kavarog?<br />
Szabó Zsolt<br />
Wed, 12 Jun 2002<br />
1.a, nincs kavar a vizben:<br />
sneci lent van, ott úszkálgat - ergo nemigen látni a felszin közelében<br />
b, kavarog a víz, kaja kerül alulról a vízbe, akár magasra is sodorhatja a víz,<br />
sneci rakétaként rámegy. a víz zavarosabb persze, mint 1a esetben. de zavarosabb<br />
vízben felszínközelben mégis több halat látsz, mint nyugis, ám így is elég mocskos<br />
vízben lent, messzebb.<br />
136 FORDULAT 2002 NYÁR
HERTZ ISTVÁN ÉS BARÁTAI<br />
MAI KEDVENC TÁJBESZÓLÁSOM<br />
2. az elmélet persze onnan támadható, hogy a limány a nyugis, sziget utáni szakasz,<br />
vagy pedig az a rész, ahol a sok ellenhullám épp hullámokat kavar<br />
3.na, megyek, eszek 1 kis füstölt sprotnit :)<br />
Kővári Gábor<br />
Thu, 13 Jun 2002<br />
nem birom tovább, mer' nemhogy hüjék vagytok, de még tudatlanok is, ezen viszont<br />
talán tudok segiteni.<br />
a sneci (szélhajtó küsz) alapvetően (mint p [Hertz István] jól látja) a vízfelszín<br />
közelében táplálkozik. teszi ezt márpedig azért, mert a levegőégből a vízfelszinre<br />
esett, és onnan a felületi feszültség miatt (meg a nedves hártyasszárnyak röpképtelensége<br />
miatt, de ez tényleg zárójelben értendő) szabadulni képtelen legyek, muslicák,<br />
nünükék és egyéb hártyásszárnyúak osztályába (rendjébe?) tartozó<br />
bizbaszokra fáj a foguk. persze bármi mást is megesznek, ha már ott vannak (pl.<br />
a csalit a horgon).<br />
a limányban (aka [sic!] örvény, abból is a legkisebb) a víz áramlása lelassul,<br />
ergo kevesebb energia szükségeltetik a part inerciarendszerében értelmezett úgynevezett<br />
„helybenmaradás” elvégzéséhez. rögzített játékhelyzetben pedig jobban lehet<br />
célozni, mint menetközben, nemdebár.<br />
nna.<br />
Törzsök Árpád<br />
Mon, 17 Jun 2002<br />
a nünüke nem hártyásszárnyú, hanem recésszárnyú, pontosabban a nünükefélék<br />
családja a recésszárnyúak rendjében található. Csakúgy, mint a futrinkák, csíkbogarak,<br />
karmosbogarak, pattanóbogarak, stb.<br />
Azt meg nem magyarázta meg senki, hogy a lingós víz mit jelent. Azért, mert azt<br />
mindenki tudja?<br />
2002 NYÁR FORDULAT 137
VITA<br />
Törzsök Árpád<br />
Mon, 17 Jun 2002<br />
135-140. OLDAL<br />
Ja, bocs, már rájöttem, hogy a langós viszont már valahol az elején megmagyaráztatott.<br />
A lingós ezzel szemben sehol nem szerepelt, csak az én levelemben.<br />
Hüjéje<br />
Hertz István<br />
Mon, 17 Jun 2002<br />
minden elismerésem az árpié, aki képes volt ilyen őszintén beismerni azt, hogy<br />
milyen hatalmasat hibázott. bevallom, számítottam arra, hogy kőarc [Kővári Gábor]<br />
is előáll valami hasonlóval, de csalódnom kellett. az a szemantikailag nehezen<br />
értelmezhető áltudományos okostojáskodás, mellyel megtisztelt minket, olyan szintű<br />
magas labda, mellyel vitába szállni már-már nemtelen feladat egy pallérozott elme<br />
számára. vártam, hogy valaki elvégzi a piszkos munkát helyettem, de úgy tűnik,<br />
kénytelen leszek magam reflektálni e silány fércmunkára, a tudományosság védelmében,<br />
mintegy.<br />
(árpinak minden köszönet a próbálkozásért, de sajnos ő is tévedett, erre egy kesőbbi<br />
levelemben térek ki). [lásd. következő levél - a szerk.]<br />
először is, a stílus. gábor pecatárs tanulmánya első ránézésre terminus technicusok<br />
dadaizmus szellemében született permutációja: a szerző a formával akarja kompenzálni<br />
a tartalmat; gyenge próbálkozás ez a kompetencia demonstrálására. Diagnózisom<br />
ennek fényében: tudományos kispénisz-komplexus kiváltotta frusztráció.<br />
persze, gábor helyesen látja, hogy a sneci kevésbé pórias megnevezése szélhajtó küsz.<br />
Kérdés viszont, hogy milyen jelentősége van ennek a vitában azon túl, hogy implicite<br />
azt sugalmazza, hogy a vitapartnerek nincsenek tudatában e meglehetősen közismert<br />
ténynek.<br />
ha gábor nem pusztán csak átfutotta volna a „retorika rászorulóknak” c. kézikönyvből<br />
a „másik fél kompetenciájának megkérdőjelezése” fejezetet (lehet, hogy<br />
nem pontosan ez a címe, én még nem nyitottam ki), egy fokkal hatékonyabb megoldást<br />
is talált volna, pl. utalhatott volna a sneci latin nevére is, mely természetesen<br />
nem más, mint alburnus alburnus. Említhette volna, hogy bár angolszász nyelvterületen<br />
a „bleak” kifejezés használatos, Walesben minden bizonnyal hülyének<br />
néznék, hacsak nem „gorwyniad” néven hivatkoz[i]k e halfajtára. Végül, de nem<br />
138 FORDULAT 2002 NYÁR
HERTZ ISTVÁN ÉS BARÁTAI<br />
MAI KEDVENC TÁJBESZÓLÁSOM<br />
utolsósorban, respektnövelő tényező lett volna, ha felhivja a figyelmünket arra, milyen<br />
súlyos félreértéseket kerülhetünk el, ha tisztában vagyunk azzal, hogy a csehek<br />
a szlovák "Belicka"-val szemben az "Ouklej obecná" elnevezést preferálják; no de<br />
hagyjuk ezt, maradt meg 999 vérző seb, melyben páros lábbal ugrálhatunk.<br />
gábor azt állítja, hogy „a limányban („aka örvény, abból is a legkisebb”) a víz<br />
áramlása lelassul, ergo kevesebb energia szükségeltetik a part inerciarendszerében<br />
értelmezett úgynevezett „helybenmaradás elvégzéséhez”. Nos, az állítás jelen formájában<br />
igaz, de kérdés, hogy mi a frász köze van a bizonyítandóhoz. Ha ugyanis<br />
a víz gyorsan folyik, és a sneci mellúszójának a síkja 0-tól szignifikánsan különböző<br />
szöget zár be a víz sebességének vektorával (melyet a szélhajtó küsz minimális<br />
energiafelhasználással megtehet), akkor bár a part egy kiválasztott pontjához tartozó<br />
inerciarendszerben a sneci elmozdul, de teszi ezt a zsákmányállattal ill. a<br />
vízzel együtt, és nagyjából ugyanolyan sebességgel (hivatkozhatunk itt a közegellenállásra<br />
ill. a klasszikus newtoni mechanikára, de arra a népi bölcsességre is, mely a<br />
széllel szemben történő hugyozás veszélyeire hívja fel a figyelmet), feltéve, hogy nem<br />
mozgatja az úszóit. úgyhogy az álló helyzetből való tüzelés kényelmes volta érvényben<br />
marad akkor is, ha a víz folyása gyors: ez semmiképp sem indokolja, hogy<br />
miért élvezik snecik ezrei rugany mögötti langós vizeken a limány kényelmét.<br />
én viszont rájöttem a tudományos megoldásra! a faj szintjen értelmezett optimalitás<br />
azt követeli meg, hogy az adott folyóban elő snecik napi elmozdulásvektorainak<br />
összege várható értékben 0 legyen. ha ugyanis nem ez lenne a helyzet, akkor 1<br />
valószínűséggel, véges időn belül vagy kimásznak a partra (itt cseszik el egyébként a<br />
bálnák, szóljon már valaki az állatvédőknek), vagy belefolynak a sós vízbe, vagy<br />
beleütik a fejüket a barlang falába – bármelyik megoldás öngyilkosság a faj szintjén,<br />
figyelembe véve a snecik fiziológiai adottságait.<br />
Mivel a snecik közti kommunikációtól (te úszol lefelé, én úszok felfelé) nyugodt<br />
szívvel eltekinthetünk, a fenti összefüggés az egyes egyedek szintjén is érvényes kell,<br />
hogy legyen. ebből következik, hogy egy sneci átlagosan (várható értékben) annyit<br />
úszik lefelé, mint felfelé. namármost, ha a sneci sodródik az árral, pl. azért, hogy<br />
az őhozzá viszonyított inerciarendszerben a zsákmányállat ne mozogjon elfelé,<br />
akkor ennek megfelelő ideig visszafelé kell úsznia. Ha viszont a limányban teszi<br />
ugyanezt, akkor nincs szükség felfelé úszásra, ily módon kb. ugyanannyi bizbaszt<br />
vadászik le kisebb energiafelvétel mellett. el kell tehát ismerni, hogy gábor ráérzett a<br />
helyes megoldás nyitjára, csak éppen az érvelés volt eleve elhibázott.<br />
2002 NYÁR FORDULAT 139
VITA<br />
Hertz István<br />
Mon, 17 Jun 2002<br />
135-140. OLDAL<br />
mindketten tévedtek.<br />
a hártyásszárnyúak nem osztály, hanem rend, és olyan jeles képviselői vannak,<br />
mint pl. a „golyógubacs”, „gyapjaslepke-fürkész” vagy a „ritka gatyásméh”. a<br />
nünükefélék családja ezzel szemben – mint az közismert – a bogarak rendjében<br />
található, ami nem olyan meglepő, tekintve, hogy a nünüke (melyből két olyan fajta<br />
is van, melyekre büszkék lehetünk, természetesen a „magyar nünüke”-ről és a<br />
„pannon hólyaghúzó”-ról van szó) tényleg olyan rovar, mely egyben bogár is. hasonlóan,<br />
a recésszárnyúak sem bogarak, hanem „csak” rovarok, a fent kifejtett logika<br />
alapján tehát sem a nünüke, sem a csíkbogár, sem a karmosbogár, sem a pattanóbogár<br />
nem minősül recésszárnyúnak. végül, a muslicák és legyek a kétszárnyúak<br />
rendjében és nem a hártyásszárnyúaknál találhatók, mint azt gábor tévesen tudni<br />
vélte.<br />
140 FORDULAT 2002 NYÁR
ELŐADÁSOK<br />
KRÓNIKA<br />
KOLLÁNYI ZSÓFIA<br />
2002. feb. 12. 19:00 Földes György: Miért épül a Terror Háza?<br />
2002. feb. 19. 19:00 Tamás Pál: A világrend átalakulása<br />
2002. feb. 26. 19:00 Szalai Erzsébet: Új gazdasági elit<br />
2002. már. 12. 19:30 Tímár János - Lukács Péter: Tudásgyár vagy<br />
papírgyár?<br />
2002. ápr. 02. 19:00 Lakatos László - Csányi Vilmos: A biológia és a<br />
társadalomtudományok határán<br />
2002. ápr. 09. 19:00 Ferge Zsuzsa - Király Júlia: A hárommillió szegény<br />
országa?<br />
2002. ápr. 16. 19:00 Gyáni Gábor: Történelem és a posztmodern<br />
2002. máj. 21. 19:00 Závada Pál: Milota bemutatása<br />
TEK7<br />
2002. ápr. 23. 13:00 Balázs Péter: Az EU külpolitikája<br />
2002. ápr. 23. 14:00 Halpern László: Balassa-Samuelson hatás es az<br />
EU-csatlakozás<br />
2002. ápr. 24. 14:00 Juhász Pál - Kovách Imre: EU agrárpolitikája és<br />
a vidéki népesség<br />
2002. ápr. 24. 16:00 Forman Balázs: Az EU regionális politikája<br />
2002 NYÁR FORDULAT 141
KRÓNIKA<br />
KÖRÖK<br />
141-148. OLDAL<br />
° Andor László: A huszadik század<br />
° Kiss Áron: Igazság és Módszer a társadalomtudományokban<br />
° Balogh István: A Frankfurti Iskola 1.<br />
° Boros János: Pragmatikus filozófia<br />
° Gedeon Péter: Társadalmi változás - társadalmi evolúció<br />
° Kacsuk Zoltán: Nesze Nektek Kritikai Kultúrakutatás<br />
° Kemény Vagyim - Kiss Károly Miklós: Tört-ÉN-e-tek - Identitás és<br />
narrativitás I.<br />
° Kiss Olga: Tudományfilozófia<br />
° Lakatos László: Összeesküvéselméletek<br />
° Pataki György - Takács-Sánta András: Ökológiai gazdaságtan<br />
° Perger István - Schönbaum Attila: Kisebbségek Európában egykor<br />
és ma<br />
° Pálvölgyi Balázs - Szajp Szabolcs: Újabb nagy átalakulás?<br />
° Takács Ádám: Jelenkor és történeti tapasztalat - Michel Foucault<br />
történelemfilozófiája<br />
° Tanyi Attila: Politikai legitimáció<br />
° Gervai Pál - Trautmann László: A magyar gazdaságpolitika XX.<br />
századi története és útja a globalizációban II.<br />
° Antal László: Gazdasági fejlődés, gazdaságpolitika az átmenet időszakában<br />
Magyarországon (1990-2000) II.<br />
° Koroncai András: Filozófiai hozzáolvasó II.<br />
° Zsinka László: Európán kívüli civilizációk<br />
° Ludassy Mária: Angolszász parlamentarizmus<br />
° Vígh László: Beveztés a marxi gazdaságelméletbe II.<br />
142 FORDULAT 2002 NYÁR
TEK<br />
ELSŐS KÖRÖK<br />
TÖRTÉNÉSEK 2002 TAVASZI FÉLÉV - NYÁR<br />
° Balázs Dóra - Révész Éva: Civil társadalom értelmezések<br />
° Nagy Orsolya - Domokos László: Bűnözés az élet?<br />
° Boros Csaba: A 6. Napon<br />
° Gedeon Béla - Ördög László: K mint Kurt<br />
° Szabó Zsolt - Horváth Gergely: Modern Talking<br />
° Kemény Vagyim - Kiss Károly Miklós: Tört-ÉN-e-tek - Identitás és<br />
narrativitás I.<br />
° Kodaj Dániel: Zenebutik-Zenehíd<br />
° Szabó Melinda - Szabó Adrienn: Mese habbal<br />
° Varsányi Kornél: Shakespeare ürügyén<br />
° Mészáros Ádám: Gyarmatosítástól a posztmodern vállalatig<br />
° Gergely Vera - Kollányi Zsófia: Tudatállapotok és egyéb devianciák<br />
° Dombos Tamás - Kodaj Dániel: PULPitus - A tudás, a morál és az<br />
ellenállás kérdései az angolszász<br />
° krimi-irodalomban<br />
MESTERKURZUS:<br />
° Karácsony András: Tudásszociológia<br />
° Radnóti Sándor: Walter Benjamin<br />
TEAHÁZAK:<br />
° A Tek értékeiről<br />
° Hadas Miklós<br />
° Horn Gergő: Közlekedés és<br />
° Győri Csaba<br />
° Balogh István: Rendszerdifferenciálódás<br />
° Milton Fisk: Globalizáció<br />
° Koltay Gábor: Senbesítés<br />
2002 NYÁR FORDULAT 143
KRÓNIKA<br />
TEKLISTA VÁLOGATÁS<br />
Kodaj Dániel<br />
TUE, 5 FEB 2002 00:39:20<br />
az 511-es vegyvédelmi brigád<br />
hosszas és kemény<br />
vita után meghozta a döntést a<br />
legutóbbi, igen<br />
színvonalas versengést hozó<br />
konyhamocsok-derbiről.<br />
Nagy Gábor<br />
TUE, 5 FEB 2002 15:42:31<br />
ezek az emberek tényleg matáv<br />
telefont akarnak rakni a szobámba?<br />
hééééééééééééééééééééééééé.<br />
én nem akarom!!!!!<br />
Csikai Laszlo<br />
WED, 06 FEB 2002 22:37:18<br />
Örömmel közölhetjük, hogy a<br />
TEK könyvtára ismét gyarapodott.<br />
141-148. OLDAL<br />
Szabó Linda<br />
THU, 7 FEB 2002 12:54:37<br />
Zselés szaloncukrot Arankának!(holnap<br />
lesz a névnapja:)<br />
Heltai László<br />
SAT, 09 FEB 2002 13:04:01<br />
Kedves Bálint Viktor és Gedeon<br />
Béla szenyorok (és Győry<br />
Csaba tekes)! Szép ez a hétfő<br />
esi borozgatás<br />
(szarvasporkolttel), de KOBra<br />
ki a faszom fog járni, ami a<br />
szenyoroknak ugye kotelezo??<br />
Heltai László<br />
ügyvezető kobtitkár<br />
Heltai László<br />
SAT, 09 FEB 2002 14:14:23<br />
Elnézést, az előző levelet a<br />
robotpilóta küldte(ebéd előtt),<br />
és motivációja tisztán az irigység<br />
volt. Hétfőn egyébként<br />
KOGY lesz, nem is KOB.<br />
Hekka<br />
Győry Csaba<br />
Tue, 26 Feb 2002 21:35:52<br />
144 FORDULAT 2002 NYÁR
TEK<br />
Holnap, szerdán este kilenckor<br />
újra borkör. sommelier:<br />
Harasztosi P. Győry Cs. A sárgamuskotály<br />
rejtelmeibe hatolunk<br />
be. Hatolj velünk!<br />
Rácz Márton<br />
Mon, 4 Mar 2002 18:55:41<br />
Holnap kedden este 7-től lesz<br />
teaház valahol!!! Gyere te is!<br />
Lesz minden, előadó<br />
Miszemszáj Nakingere (japán).<br />
És arról is beszélni fog, hogy<br />
lehet hozzájuk eljutni vonaton,<br />
meg busszal, meg kocsival és<br />
milyenek az utak és a telefonvezetékek,<br />
merre folyik az<br />
áram, hadzsime. Mindenkit vár<br />
Horn Gergő! Ü M. Ui. aki<br />
megtalálja az agyam, az hozza<br />
vissza!<br />
[március első hete: féléves<br />
értékelések]<br />
[TEK] [texemet] Arpi es a<br />
balaton 1.resz<br />
Hertz István<br />
Wed, 6 Mar 2002 18:18:49<br />
[TEK] [texemet] Arpi es a<br />
balaton 2.resz<br />
Hertz István<br />
Wed, 6 Mar 2002 18:36:14<br />
TÖRTÉNÉSEK 2002 TAVASZI FÉLÉV - NYÁR<br />
Sallay Zoltán<br />
Wed, 6 Mar 2002 19:42:13<br />
Van új SZMSZ-ünk<br />
(T:\szmsz\szmsz.doc).<br />
[TEK] enter sandman<br />
Sallay Zoltán<br />
Mon, 11 Mar 2002 10:50:39<br />
A homokmanó egyedül jött,<br />
mondta hogy nem segít cipelni.<br />
Nemgond, mondom, mi volnánk<br />
a Társadalomerőnléti<br />
Kollégijum.<br />
[TEK] Tobin halott<br />
Domokos László<br />
Tue, 12 Mar 2002 19:03:51<br />
Győry Csaba<br />
Tue, 5 Mar 2002 21:54:45<br />
időpont: március 23-24-25<br />
szállás: Répáshután (Eger és<br />
Miskolc között félúton) egy<br />
erdészeti vendégházban, 900<br />
Ft/fő/éjszaka Főzni az óvodában<br />
fognak nekünk. Az<br />
unokatesóm lehúzott ott négy<br />
évet, azt mondja, nem rosszul,<br />
és különben is csak 400 forintot<br />
kérnek érte, bár az asztalok<br />
méretével lehet hogy probléma<br />
lesz : )<br />
2002 NYÁR FORDULAT 145
KRÓNIKA<br />
TEK] Falak<br />
Nagy Orsolya<br />
Fri, 29 Mar 2002 15:29:05<br />
Nagy örömömre szolgál, hogy<br />
én gratulálhatok levélben elsőként<br />
a HIHETETLENÜL,<br />
ÁLLATI, CSÚCSSZUPER<br />
falfestéshez!<br />
Horváth Gergely<br />
Thu, 4 Apr 2002 15:44:50<br />
Kedves Mindenki! Készülőben<br />
van a TEK-film, Géza készíti.<br />
Boros Csaba<br />
Wed, 27 Feb 2002 10:09:04<br />
Közel minden szoba megkapta<br />
a kódjait, mely egy vékony<br />
papírfecni, három számmal.<br />
Amint megjegyeztük, égessük<br />
el, a hamut pedig nyeljük le.<br />
Március 1-től élesítés, addig<br />
lehet gyakorolgatni, bemész a<br />
klubba, bekapcsolod, megnézed<br />
mennyi időd van, kikapcsolod<br />
stb.<br />
Megellai Orsolya<br />
Wed, 17 Apr 2002 15:26:16<br />
Hogy mindenki reszt tudjon<br />
venni, az idopont ma este 7<br />
ora, Muvesz mozi Todd<br />
141-148. OLDAL<br />
Solondz: Helyzetek es gyakorlatok<br />
[TEK] möggyütt<br />
Rubicsek Ádám<br />
Tue, 23 Apr 2002 14:31:04<br />
kétdimenziós nájlonteknős és<br />
hierokalligrafikus jelezetek<br />
(megfeszítendő) asknownas:<br />
MOLINÓ<br />
teklista@tek.bke.hu<br />
Thu, 25 Apr 2002 13:58:05<br />
...bár sokan vagyunk, még mindig<br />
nem vagyunk elegen... de ha<br />
összefogunk, akkor megtudjuk-csinálni...<br />
--------<br />
Ezt az üzenetet a Pannon GSM<br />
MobilPosta szolgáltatása közvetítette.<br />
A küldő nem képes<br />
email üzenetek fogadására!<br />
[Ádám üzenete a tekeseknek a<br />
TEK7-ről]<br />
[TEK] Nem lesz a Bevonóban<br />
se pia,<br />
Megellai Orsolya<br />
Tue, 23 Apr 2002 13:11:30<br />
se ennivaló, se zene, egyébként<br />
is semmi jó<br />
146 FORDULAT 2002 NYÁR
TEK<br />
ha sürgősen nem jelentkezik<br />
legalább két autós ember<br />
[mj. jelentkezett]<br />
Győry Csaba<br />
Tue, 30 Apr 2002 13:34:20<br />
+0200<br />
MA, kedden este, a méhek világnapjáról<br />
megemlékező műsoros<br />
est után, fél kilenckor a<br />
könyvtárban szeretettel várok<br />
mindenkit a teaházamban,<br />
melynek címe : A vision of a<br />
grundbreaking pradigm: the<br />
main issues of the omittorical<br />
economics in respect of the<br />
krankenschwesterverkleidungve<br />
rkaufbarkeitsgesetz, mit<br />
besonderer Hinsicht auf die<br />
rechtliche und moralische<br />
Bezüge;<br />
(…) A méhek világnapját ünneplő<br />
barátainknak pedig azt<br />
üzenjük, hogy az önfeledt ünneplésben<br />
is tartsák emlékezetükben<br />
Win Ni Ile Pu kínai<br />
bölcs mondását, melyet immár<br />
kétezer éve érlel az a kultúra,<br />
amely a rakétát, a postaszolgálatot,<br />
az édes-savanyút és a<br />
karezza-társaságokat kitalálta:<br />
"De apibus semper<br />
dubitandum est"<br />
TÖRTÉNÉSEK 2002 TAVASZI FÉLÉV - NYÁR<br />
Kovács Tamás<br />
Wed, 1 May 2002 00:10:02<br />
(…) TEKes elő-TDK, amelyben<br />
a TEKes TDK irók az<br />
egyetemi konferenciához hasonlóan<br />
beszámolnak a dolgozataikról<br />
május 2-án csütörtökön<br />
és május 6-án hétfőn (…)<br />
[TEK] kobnyúz 2002.04.29.<br />
Sallay Zoltán<br />
Tue, 30 Apr 2002 18:26:22<br />
Kogy volt! Kogy volt! Brávóó!<br />
Nem volt semmi. Nem is lesz<br />
semmi. Vagy csak az lesz. Van.<br />
Mármint a semmi. És semmizik.<br />
zik-zik.<br />
[TEK] Klónozott mozijegyek<br />
a 602-ben általvehetők!<br />
Gedeon Béla<br />
Tue, 07 May 2002 19:11:09<br />
Klónozott csujogatós<br />
Megjöttek a mozijegyek,<br />
602-be felmegyek,<br />
kifizetem és átveszem,<br />
van magamhoz való eszem.<br />
[TEK] felvételi beosztás<br />
Kodaj Dániel<br />
Tue, 7 May 2002 21:56:11<br />
2002 NYÁR FORDULAT 147
KRÓNIKA<br />
[itt 49 név következik]<br />
[TEK] a tek uj tagjai<br />
Rövid Márton László<br />
Tue, 14 May 2002 03:47:46<br />
[itt 20 név következik]<br />
[TEK] jokivansag<br />
teklista@tek.bke.hu<br />
Fri, 31 May 2002 10:55:52<br />
+0200<br />
tanujjatok nagyon hujek!<br />
p+koarc+tanyiattis<br />
[Üzenet Firenzéből]<br />
[TEK] [texemet] mai kedvenc<br />
tájbeszólás<br />
Hertz István<br />
Wed, 12 Jun 2002 19:02:44<br />
Idézet a Magyar Horgász -ból:<br />
"Rugany mögötti langós vizeken<br />
snecik ezrei élvezik a limány<br />
kényelmét." p<br />
[TEK] /texemet/<br />
tarsadalomvedelmi egylet<br />
Sebők Miklós<br />
Mon, 17 Jun 2002 17:47:17<br />
141-148. OLDAL<br />
Tisztelt Demokraciakozpont,<br />
Barataimmal arra gondoltunk,<br />
hogy csatlakozva az<br />
orszagszerte gomba modra<br />
szaporodo polgari korokhoz,<br />
megalakitjuk a<br />
Tarsadalomvedelmi Egyletet.<br />
[TEK] BEJELENTÉS<br />
Győry Csaba<br />
Fri, 21 Jun 2002 00:18:22<br />
Kedves barátaink, Mi, Győry<br />
Csaba és Koltay Gábor bejelentjük,<br />
hogy a mai napon,<br />
hosszas előkészítő munka után,<br />
megkezdtük az omittorikus<br />
közgazdaságtan elméleti téziseinek<br />
írásbeli kidolgozását.<br />
Sebők Miklós<br />
Sat, 22 Jun 2002 04:05:00<br />
(…)<br />
Mit kíván a tekes szerzet?<br />
Tekes kritikai hip-hop rapet!<br />
Mit kíván a tekes szerzet?<br />
Tekes-totális-kritikai-történeti<br />
hip-hop rapet!<br />
(…)<br />
148 FORDULAT 2002 NYÁR
A KIADVÁNYT TÁMOGATTA: