értekezés - Neveléstudományi Intézet - Szegedi Tudományegyetem
értekezés - Neveléstudományi Intézet - Szegedi Tudományegyetem
értekezés - Neveléstudományi Intézet - Szegedi Tudományegyetem
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
3.4.1. A zenei észlelés képessége<br />
A zenei megismerési folyamat elsı lépését az akusztikus ingerek érzékelése jelenti. Az akusztikus<br />
ingerekhez való mindennapi beállítódással szemben azonban a „zenei beállítódás” során<br />
a hang „harmóniateremtı tulajdonságai” állnak a figyelem középpontjában – függetlenül a<br />
hangforrástól (Tarnay, 2007). A kognitív elméletek a zenei észleléssel kapcsolatosan a mintázat-felismerést<br />
emelik ki. „E mintázatokat nem csupán akusztikai jellemzıkkel írják le, hanem<br />
azok belsı szerkezete szerint, mely kognitív szinten meghatározott elvárásokat hoz létre az<br />
alanyokban.” (Tarnay, 2007. 176.o.) Ezek az elvárások egy többé-kevésbé tanult mechanizmus<br />
alapján jönnek létre. Tarnay szerint az alanyok számára nem az a felmerülı kérdés, hogy<br />
mi történt, hanem az, hogy mi fog történni. Ha a zenei szerkezetek felismerését a maga egészében<br />
nézzük, megállapíthatjuk, hogy a fizikai-akusztikai jellemzık által hordozott információ<br />
nem egyszerően a hangmintázatokban rejlı invarianciák érzékelése, hanem kognitíve vezérelt<br />
szelektív folyamat. Tarnay szerint zenei érzékünk kifinomultsága felülmúlja pl. a vizuális<br />
információk feldolgozásának „szemcsézettségét”. Szerinte e különbség okán tekinthetünk<br />
úgy a zenei percepcióra, mint ami a látással szemben nem funkcionális. A zenei észlelésben<br />
rejlı specifikusságot csak egy „érdek nélküli tetszéshez”, az esztétikai beállítódáshoz kapcsolhatjuk.<br />
Az észlelés, így a zenei észlelés is, elválaszthatatlan a kogníciótól. Séra megfogalmazásában<br />
„… az agy értelmezi az érzékleteket, rendet és jelentést adva azoknak. Az észlelés<br />
révén az érzékszervekre ható ingerekbıl jelentıséggel bíró dolgok lesznek” (Séra, 2004.<br />
192.o.). A zenei kognitív sémák a hang fizikai tulajdonságainak megfelelı jelenségek reprezentációinak<br />
tekinthetıek.<br />
A zenei észlelésen a korábbi szakirodalom által a zenei hallás képességére adott meghatározásokat<br />
értjük. Michel több évtizeddel korábbi definíciója szerint „zenei hallásnak az<br />
akusztikai-zenei viszonyok befogadásának, megkülönböztetésének, felismerésének, újrafelismerésének<br />
és aktivizálásának képességét nevezzük.” (Michel, 1974, 53. o.) Az újabb kutatások<br />
a zenei hallásra, mint megismerési folyamatra tekintenek. A zenei hallás fogalmát ezért az<br />
újabb kelető szakirodalom már kevésbé használja, ehelyett a zenei információ feldolgozására<br />
helyezi a hangsúlyt, a zene befogadásának és feldolgozásának kognitív folyamatait vizsgálja,<br />
a kognitív megközelítés vált dominánssá a zenepszichológiában. E megközelítést példázza<br />
Deutsch nagy hatást gyakorló munkássága, pszichológiai tanulmányozása például a hangnem,<br />
hangközök és skálák, valamint a melódia észlelésének és a zenei memóriának (vö. Hargreaves,<br />
1986). Deutsch (1999a) összefoglalása alapján hallási feldolgozó rendszerünk a zenei<br />
hangok „folyamának” akusztikai feldolgozása során a következı csoportosításokkal dolgozik.<br />
(1.) A spektrális komponensek egyesítése és elkülönítése. Ide tartoznak: harmonicitás;<br />
szinkronicitás; auditorikus kontinuitás; frekvenciamoduláció; amplitúdómoduláció; (2.) Nagyléptékő<br />
csoportosítások. (3.) A hangok gyors szekvenciáinak csoportosítása. Ide tartoznak:<br />
hangmagasság-szomszédság és dallamképzıdés; idıbeli koherencia, mint a hangmagasság,<br />
szomszédság és a tempó függvénye; a repetált hangok csoportosításának feldolgozása; a<br />
hangközelség és a temporális kapcsolat feldolgozása; hangszín általi csoportosítás; az idıbeli<br />
közelség alapján történı feldolgozás; a jó folytatás elve; az amplitúdó szerinti csoportosítás;<br />
(4.) A térben különbözı helyeken megszólaló hangok sorozatainak feldolgozása. Ide tartoznak:<br />
a skála illúzió és ezzel kapcsolatos jelenségek; az oktáv illúzió. Deutsch (1999b) egy<br />
másik tanulmányában azt vizsgálja, hogy melyek azok az absztrakt kategóriák, amelyeket a<br />
hangmagassággal kapcsolatban érdemes bevezetni, annak érdekében, hogy a hangmagasságkombinációk<br />
feldolgozási folyamatait jobban megértsük. Ezek a kategóriák a feldolgozási<br />
folyamatok alapjául szolgáló neurofiziológiai mechanizmusok tekintetbe vételén alapulnak.<br />
Deutsch szerint a vizuális formaérzékeléshez hasonló mechanizmusok játszanak fontos szerepet<br />
a zenei formák analízise során is. Azon absztrakciók közötti megkülönböztetés, mint a<br />
lentrıl fölfelé (bottom up), illetve a föntrıl lefelé (top down) a zenében is fontosak. Deutsch a<br />
54