értekezés - Neveléstudományi Intézet - Szegedi Tudományegyetem
értekezés - Neveléstudományi Intézet - Szegedi Tudományegyetem
értekezés - Neveléstudományi Intézet - Szegedi Tudományegyetem
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
fer nem automatikus, a megszerzett tudás nem vihetı át minden további nélkül új helyzetekbe.”<br />
(Csapó, 2002a. 28. o.). Barnett és Ceci (2002) annak a véleményének ad hangot, hogy<br />
jobb definíciókra és kategorizálásra van szükség. Világos definíciók és topológiai struktúrák<br />
segíthetnek abban, hogy pontosabban meghatározzuk, mi alkotja a sikeres transzfert. „A tanulás<br />
alapján kialakuló transzfer egy hosszú és vitatott történet a neveléstudományi és a pszichológiai<br />
kutatások területén, gyakran homlokegyenesen ellentétes perspektívákkal.” (Atherton,<br />
2007).<br />
Royer, Mestre és Dufrense (2005) a transzferhatás-elméletek fejlıdéstörténetének összefoglalása<br />
során három egymást követı generációt – megközelítést – körvonalaz. Az elsı ezek<br />
közül a korai, viselkedés-orientált megközelítés, mint az elsı generációja a transzfer paradigma<br />
megközelítéseinek. Ezeket a behaviorista kutatásokat fémjelzi Thorndike és Woodwort<br />
(1901) munkája, akik kimutatták, hogy néhány terület, így például a nagyságértékelés<br />
(estimation of magnitude), betőazonosítás (letter identification), és memorizáció transzfere a<br />
feladatok közötti együttes észlelési elemek számától függött.<br />
A kognitív transzfer megközelítés tekinthetı a második generációnak. A kognitív kutatók<br />
a mentális feldolgozás belsı reprezentációit fogalmazzák meg, mint absztrakt modelleket<br />
úgymint production systems, jelentésháló (semantic networks) vagy sémák. A domináns kognitív<br />
transzfer modellek a jelentéshálókat és a sémákat használják fel (Fuch, Fuch, Finelli,<br />
Courtey és Hamlett, 2004; Gick és Holyoak, 1983; Molnár, 2006). Royer, Mestre és Dufrense<br />
(2005) szerint a séma-teória adja az erejét a transzfer kognitív magyarázatainak, azért, mert a<br />
különbözı fajta transzferesetek között a leírás egy módját és a különbségtétel lehetıségét<br />
nyújtja. A sémákat kifejezhetjük felületi vagy mély struktúraként. A felületi struktúra tartalmazhatja<br />
az egyéni észlelési elemek koncepcióját, vagy más kapcsolati jellegzetességeket,<br />
míg a mély struktúrák reflektálhatnak az alapvetıbb jelentés-kapcsolatokra. A transzfer akkor<br />
jelenik meg, ha az események, vagy a kontextus izomorf struktúrát alkotnak, amikor a problémák<br />
hasonló mintázatokat, vagy kapcsolatokat mutatnak.<br />
A transzferhatások megközelítésének egy harmadik, új generációját is definiálta Royer,<br />
Mestre és Dufrense (2005). E harmadik megközelítés kiterjeszti a kontextust, amelyben a<br />
transzfer-hatásokat tanulmányozzuk (Bransford és Schwartz, 1999; Schwartz, Bransford és<br />
Sears, 2005). Bransford és Schwartz (1999) a tradicionális megközelítési mód felıl szerepeltetnek<br />
egy közvetítı faktort, amely által az egyének aktiválják és alkalmazzák a megelızı<br />
tanulást a transzfer során, vagy eredményesen, vagy eredménytelenül. Ez egy sokkal gyakorlatibb<br />
szintnek tekinthetı, a közvetett faktorok, az eredményes és eredménytelen transzfer<br />
megértése által. Ennek során az egyén átgondolhatja azokat a tanulási stratégiákat, amelyek<br />
inkább képesek elısegíteni az eredményes transzfert. A legújabb transzfer-elképzelések tehát<br />
a hagyományos szemlélet alapelveit elfogadva, de ezen túlmutatóan vizsgálják azokat a gondolkodási<br />
folyamatokat, eljárásokat és metakognitív stratégiákat, amelyek a transzfer megtanulásának<br />
képességét demonstrálják (Molnár, 2001).<br />
2.2. A transzfer típusai<br />
A transzfer általános koncepciójának tanulmányozása mellett a transzfer elméletét osztályozhatjuk<br />
néhány kategóriában, amely hozzájárul a transzfer fogalmának közelebbi megértéséhez.<br />
A legszélesebb kategóriának tekinthetı a közeli és a távoli transzfer kategóriája. Az<br />
események észlelésében a hasonlóság foka, vagy a kontextus alapvetı struktúráiban meglévı<br />
hasonlóság tehet különbséget közeli és távoli transzfer között. A transzfert, amely ugyanazon<br />
fogalmi területek között jelenik meg, gyakran nevezik közeli transzfernek; a különbözı területeken,<br />
vagy kontextusban bekövetkezı transzfert pedig távoli transzfernek. Például, ha a<br />
zenetanulás egy kimutatható, fejlettebb matematikai teljesítménnyel jár együtt, azt távoli<br />
33