értekezés - Neveléstudományi Intézet - Szegedi Tudományegyetem
értekezés - Neveléstudományi Intézet - Szegedi Tudományegyetem
értekezés - Neveléstudományi Intézet - Szegedi Tudományegyetem
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
1. A TUDÁS ÉS KÉPESSÉG FOGALMA, FEJLİDÉSE<br />
Kutatásunk a bevezetésben ismertetett módon képességek, alapkészségek fejlıdésére és<br />
transzferhatások vizsgálatára irányul. A következıkben a képességre és a tudásra vonatkozó<br />
ismereteket, fogalmi meghatározásokat tekintjük át. A képességekkel kapcsolatos kutatások<br />
három nagy területét emeljük ki, a pszichometria, a Piaget-iskola és a kognitív pszichológia<br />
elméleti megközelítéseit. Majd részletesen ismertetjük Nagy Józsefnek (2002) a kognitív képességek<br />
rendszerére és fejlıdésére vonatkozó modelljét, amely kutatásunk elméleti kereteit<br />
alkotja. Ezek után az iskolai tanuláshoz és beilleszkedéshez nélkülözhetetlen – a vizsgálatunk<br />
tárgyát képezı – elemi alapkészségeket és azok fejlıdését tekintjük át, valamint a készségek<br />
mérését szolgáló és fejlesztését elısegítı DIFER programcsomagot ismertetjük.<br />
1.1. A tudás és képesség fogalmának különbözı megközelítései<br />
A tudás és a képességek fejlesztése központi szerepet játszik az iskolai oktatásban. A tudás és<br />
képességek, valamint az ismeretek és képességek viszonyának meghatározására számos modellel<br />
találkozunk. Az alkalmazott és alapkutatások, elméleti munkák alapján a tudás és a képességek<br />
fogalma idırıl idıre változik. „A képességek fejlıdésével és fejlesztésével kapcsolatban<br />
talán a legjelentısebb szemléleti változás az, hogy a képességeket ma már nem a tárgyi<br />
tudás ellenpólusának vagy alternatívájának tekintik, hanem a tudás megszerzésében, szervezésében<br />
és felhasználásában központi szerepet játszó eszköznek.” (Csapó, 2001, 270. o.). A<br />
kilencvenes évektıl megfigyelhetı az a tendencia, hogy egyre inkább az ismeretek hasznosíthatósága,<br />
a minıségi, alkalmazható tudás kerül elıtérbe. A kontextusától megfosztott képességek<br />
helyett a konkrét tartalommal bíró képességek jelentısége fogalmazódik meg. Csapó<br />
Benı szerint a legjelentısebb fejlıdés a kompetencia, a szakértelem, a problémamegoldás,<br />
mint a tudás hasznosítása, a tudás alkalmazása, a reális élethelyzetekben való tanulás és tudásfelhasználás,<br />
valamint a transzfer vizsgálatainak terén ment végbe, jelentıs erıforrásokat<br />
megmozgatva és a pedagógia számára értékes eredményeket nyújtva (Csapó, 2001).<br />
A tudás és a képességek, valamint az ismeretek és képességek kapcsolatának meghatározására<br />
számos modell ismert (Csapó, 2003). A kutatások az ismeretek és képességek viszonyát<br />
nagyjából három kategória mentén közelítik meg. Egyrészt bizonyos modellek az ismereteket<br />
a képességek ellentéteként kezelik, míg más modellek egymásra utaltságukra hívják<br />
fel a figyelmet. A kutatásoknak egy harmadiknak tekinthetı hányada pedig szinonimaként<br />
használja e két elnevezést. A képességekkel kapcsolatos kutatások három olyan területét<br />
emeljük ki, amelyek kutatási eredményei folyamatosan fejlıdnek, és napjainkig is hatnak az<br />
iskolai oktatással kapcsolatos képességfelfogásra is. Ezek a pszichometria, a Piaget-iskola és<br />
a kognitív pszichológia (Csapó, 2001).<br />
A pszichometriai kutatások elsısorban a képességek kvantitatív jellemzıivel foglalkoznak<br />
és az egyéni különbségekre összpontosítanak. E kutatások kezdeti problémáit a képességek<br />
mibenlétének felderítése, mérési lehetıségeinek megteremtése jelentette (Spearman,<br />
1927; idézi Csapó, 2001), majd az értelem szerkezetének faktoranalízis technikák segítségével<br />
történı feltárására törekedtek. Csapó Benı szerint a képességek szervezıdésének vizsgálata<br />
lényegében mindvégig jelen volt ezekben a kutatásokban, a jelentıs szemléletbeli különbséget<br />
az adja, hogy az általános értelmesség (az intelligencia), vagy az azt meghatározó faktorok<br />
(a képességek) elemzése jelenti-e az alapvetı kérdést. A pszichometriai kutatások egyik<br />
legjelentısebb munkája Carroll (1993) nevéhez főzıdik, aki a faktoranalitikus kutatások során<br />
sok ezer kognitívnak minısített feladat elemzését végezte el. A kapott faktorokat újabb<br />
faktoranalízisek tárgyává téve a faktorok hierarchikus, háromszintő rendszereit kapta eredményül.<br />
Carroll e kutatások szintéziseként egy háromszintő modellt alkotott. E modellben a kog-<br />
16